# data[].attributes.attachment_link.title
курси педпрацівників 2025

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Журнал «На Урок»

# data[].attributes.attachment_link.title
Індивідуальний навчальний план учня з ООП: поради щодо розробки та реалізації

# data[].attributes.attachment_link.description
Поговоримо про індивідуалізований підхід до навчання учнів з особливими освітніми потребами

# data[].attributes.attachment_link.title
Адаптація та модиікація навч. програми

# data[].attributes.headline
Методичне об'єднання 2024-2025 н.р.

# data[].attributes.subject
Методичне об'єднання 2024-2025 н.р.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Відповідно до статті 16 Порядку організації інклюзивного навчання у закладах загальної середньої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 957 інклюзивне навчання учнів, у тому числі згідно з індивідуальним навчальним планом, здійснюється відповідно до освітньої програми закладу освіти з урахуванням їх особливих освітніх потреб та особистісно орієнтованого спрямування освітнього процесу, адаптації та/або модифікації окремих навчальних предметів (інтегрованих курсів).

Тож розберемося у чому різниця між адаптацією та модифікацією?

# data[].attributes.attachment_link.title
Адаптація та модифікація в умовах інклюзивного навчання

# data[].attributes.attachment_link.description
Розберемося у чому різниця між адаптацією та модифікацією?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Нещодавно МОН та Український інститут розвитку освіти презентували методичні рекомендації щодо оцінювання навчальних досягнень учнів із ООП. Цей документ містить практичні інструменти та поради, які дозволять в умовах інклюзивного навчання адаптувати освітній процес до індивідуальних потреб кожної дитини та відстежувати її прогрес. Тож ми підготували огляд основних аспектів, що стосуються вибору відповідних форм і методів оцінювання.

Як організувати успішний старт 2024/2025 навчального року? Як адаптувати освітній процес до нових реалій? Саме про це ми поговоримо під час наших серпневих Всеукраїнських інтернет-конференцій: 7 клас НУШ: організація навчального процесу (15.08.2024);Навчальний рік 2024/2025: підготовка до освітнього процесу (21.08.-22.08.2024).Під час етерів ми обговоримо актуальні проблеми та окреслимо перспективи розвитку освіти, поділимося з вами перевіреними практиками та інноваційними методиками, що допоможуть урізноманітнити навчання.

Організаційні засади

Оцінювання навчальних досягнень учнів із ООП має бути спрямованим на визначення рівня їхніх досягнень, розвитку умінь та навичок, а також здатності застосовувати їх на практиці.

Для кожного з навчальних предметів/інтегрованих курсів освітньої програми команда психолого-педагогічного супроводу (далі - Команда супроводу) має визначити критерії, за якими будуть оцінювати якість результатів навчання учня з ООП, та способи їх фіксації. Це може бути:

заповнення бланків діагностичних робіт;

оцінювання в письмовій роботі;

надання письмового зворотного зв'язку;

різні види тестів, зокрема з використанням електронних платформ (для поточного оцінювання);

збереження робіт у портфоліо чи інше.

Також Команді супроводу варто визначити місце для виконання завдань - у зошитах, на окремих бланках тощо.

Безпосереднє оцінювання результатів навчання учнів має здійснювати вчитель, асистент учителя (у разі наявності) участь у цьому процесі не бере. Цей фахівець веде спостереження за розвитком дитини з ООП, фіксує досягнення, динаміку розвитку та перепони тощо. Ці дані є основою для подальшого обговорення з учасниками Команди супроводу щодо визначення доцільності стратегій навчання та оцінювання.

Формувальне оцінювання

Формувальне оцінювання дає можливість узагальнити та інтерпретувати інформацію про індивідуальні потреби чи досягнення учнів і завдяки цьому поліпшити процес навчання.

Складовими формувального оцінювання є:

Постійний зворотний зв'язок з учнями. Ця інформація допомагає вчителю зробити неформальні висновки про успішність учнів, а учням - побачити власні прогалини в засвоєних знаннях та формуванні вмінь і навичок. Дієвими інструментами зворотного зв'язку є:

нагадування. Воно допомагає учням зосередитись на поставленому завданні та не загубити важливих деталей;

поетапна допомога. Запитання, інструкції, незавершені пропозиції, зразки сприяють розвитку самостійності учнів і впевненості у власних силах;

коментування конкретних дій, ситуацій, суперечливих питань тощо. Вони допомагають учням зрозуміти свої помилки та досягнення, а також спрямовують їх на подальший розвиток.

Самооцінювання учнів. Цей прийом допомагає вчителю простежити освітні результати, знайти причину труднощів і зрозуміти, що необхідно зробити, аби поліпшити результат. Учні можуть оцінювати свою навчальну діяльність відповідно до:

конкретних цілей в навчанні;

розроблених або запропонованих критеріїв;

характеристик досягнутого рівня на момент оцінювання;

розуміння того, як можна зменшити розрив між поставленими цілями й досягнутим рівнем.

Коригування навчання. Ця складова безпосередньо пов'язана із результатами самооцінювання та дозволяє усунути труднощі, зумовлені недостатньою пізнавальною активністю учнів, уповільненим темпом діяльності, заниженою самооцінкою, невпевненістю у своїх силах тощо.

Взаємооцінювання учнів. Цей підхід навчає учнів бачити сильні сторони, закріплювати вивчений матеріал, аналізувати власний прогрес. І ефективним методом для його проведення є прийом "Дві зірки й побажання". Учням пропонується перевірити результати роботи один одного в парах та визначити два позитивні моменти ("дві зірки") і один момент, який потребує доопрацювання ("побажання"). Завдяки цьому методу вдається створити позитивну навчальну атмосферу, де кожен учень отримує не лише конструктивну критику, а й підтримку та визнання своїх досягнень. Зворотний зв'язок може здійснюватися як в усній, так і в письмовій формі.

Вплив на мотивацію учнів. Вагому роль у формуванні інтересу до навчання відіграє залученість учнів із ООП до колективних форм роботи та організації різних видів діяльності. Комунікація з однолітками передбачає обговорення, постановку питань, надання зворотного зв'язку тощо.

Інструменти формувального оцінювання

Формувальне оцінювання не фіксують у класному журналі, тож постає питання - як фіксувати інформацію про навчальні досягнення учнів? Для збору, інтерпретації та фіксації результатів навчання практики радять записувати результати як спостереження за навчанням учня або формувати портфоліо.
Портфоліо
Ідея портфоліо - не у кількості робіт. Це своєрідна хроніка навчального шляху учня, яка відображає певний прогрес учня, його індивідуальні досягнення та витрачені зусилля. Залежно від цілей використання розрізняють різні види портфоліо:

Портфоліо учня (або демонстраційне портфоліо) містить роботи, які учень вибирає сам. Таке портфоліо є мотивацією для дитини виконувати роботи, що демонструють її найкращі досягнення, але у більшості випадків не відображає щоденну діяльність та сфери чи види діяльності, де може бути потрібна додаткова підтримка.

Портфоліо вчителя - містить форми оцінювання розвитку дитини, інформацію від інших фахівців, результати перевірочних завдань, які вибирає не дитина, а сам педагог. Таке портфоліо ведеться спільно з демонстраційним портфоліо.

Поточне портфоліо - воно ведеться спільно вчителем та учнем. Дитина обирає зразки робіт, які демонструють її розвиток, рівень опанування відповідними навичками, а вчитель додає власні зразки робіт дитини. Крім того, свої коментарі можуть надавати й інші педагогічні працівники та батьки.

Педагогічне спостереження
Важливим інструментом для оцінювання учнів з ООП є педагогічне спостереження, яке може вести вчитель або асистент учителя. Це один із методів для збору інформації про навчання учнів, у тому числі й тих, які використовують невербальні форми спілкування, мають складні порушення розвитку. Під час спостереження фіксуються досягнення, динаміка розвитку, перепони тощо.

Для оцінювання учнів зі складними порушеннями розвитку може застосовуватись спостереження на основі відео. Це дозволяє вчителям та Команді супроводу обмірковувати результати оцінювання, обговорювати динаміку навчання, спираючись на фіксовані докази, що вказують, відбулися чи не відбулися зміни у навчанні учня.

Особливості проведення поточного та підсумкового оцінювання

Проведення поточного та підсумкового оцінювання навчальних досягнень учнів із ООП залежать від рівня підтримки в освітньому процесі та здійснюється за допомогою:
для учнів, що потребують І рівня підтримки:

на основі загальних критеріїв оцінювання;

на основі загальних підходів оцінювання з урахуванням можливості їх адаптації та з урахуванням особливих освітніх потреб учня.

для учнів, що потребують ІІ та ІІІ рівня підтримки:

на основі загальних критеріїв оцінювання з урахуванням ІНП (за наявності) з можливістю адаптації умов проведення оцінювання з урахуванням особливих освітніх потреб учня;

під час проведення оцінювання враховуються адаптація процедури за часом та змістом (наприклад, збільшення часу на виконання завдань);

зміна методів тестування (формування завдань в аудіоформаті, збільшеним шрифтом, шрифтом Брайля тощо).

для учнів, що потребують ІV та V рівня підтримки:

на основі загальних критеріїв оцінювання з урахуванням ІНП (за наявності) та можливості адаптації/модифікації умов проведення процедури оцінювання з урахуванням особливих освітніх потреб учня;

здійснення адаптації процедури оцінювання за часом та змістом відповідно до потреб учня, що включає:

1) використання доступних форм викладу інформації (шрифтом Брайля, письмових чи усних завдань тощо);

2) використання засобів альтернативної комунікації під час формування завдань;

3) адаптація/модифікація завдань з урахуванням способу їх сприйняття учнем;

4) збільшення часу на процедуру оцінювання тощо;

5) відповідність тестів змісту модифікованої програми навчального предмета.

Із метою подолання суб'єктивізму та формалізму вчитель може використовувати різні методи оцінювання, добираючи їх у залежності від індивідуальних особливостей та освітніх можливостей усіх учнів, теми, змісту. Можна змінювати умови, інструкції, час або місце для виконання завдання, зокрема:

збільшувати час на виконання завдань, чи виконувати кожне завдання в окремо відведений час та ін.;

надавати покроковий алгоритм виконання завдань, усну інструкцію підкріплювати письмовою та ін. Формат завдань та відповідей адаптується відповідно до особливостей сприймання та сильних сторін учня (аудіоформат, збільшений шрифт, шрифт Брайля).

Під час підсумкового оцінювання вчитель визначає, чи відповідають отримані результати навчання учнів вимогам стандарту чи очікуваним результатам, передбаченим в ІПР (за наявності). Для цього завдання для контрольно-перевірочних робіт розробляються на основі змісту освітнього стандарту та навчальної програми, за якою навчається учень.

В умовах нестабільного доступу учнів до освітнього процесу, нестабільного психоемоційного стану, підсумкове оцінювання рекомендовано здійснювати на підставі поточного оцінювання, а не проводити у вигляді окремих підсумкових контрольних робіт.

Бажаєте дізнатися більше про організацію освітнього процесу в в новому 2024/2025 навчальному році? Долучайтесь до наших конференцій та слідкуйте за нашими анонсами! Буде цікаво та корисно!

# data[].attributes.attachment_link.title
Оцінювання учнів із ООП: особливості, підходи та практичні інструменти

# data[].attributes.attachment_link.description
Огляд рекомендацій МОН та УІРО

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Включення кожної дитини з особливими освітніми потребами до навчання та гнучкість дидактичних підходів є основними цілями та завданнями інклюзивної освіти. Чітко побудована структура уроку, конструктивна взаємодія вчителя та школярів дозволяє педагогічному процесу проходити ясно, виразно та ефективно. Як спланувати якісний урок і сприяти формуванню пізнавального інтересу учнів? Про це і поговоримо!

Однією з основних вимог до проведення уроку в інклюзивному класі є потреба у систематичних змінах діяльності, аби уникнути виснаження та послаблення уваги учнів. Тому при плануванні варто дотримуватися чіткого алгоритму, який передбачає чергування активної роботи з відпочинком й обов'язкове використання наочних засобів. І це має дуже позитивний ефект! Звикаючи до цього алгоритму, діти стають більш організованими та дисциплінованими. Схема уроку в інклюзивному класі орієнтовно виглядає так:

повторення засвоєного матеріалу;

поетапне пояснення нового матеріалу;

повторення учнем інструкції та дозоване виконання завдання;

спеціальне оцінювання рівня навчальних досягнень.

Під час побудови уроку варто:

починати урок із завдань, які тренують пам'ять та увагу;

використовувати складні інтелектуальні завдання лише у середині уроку;

чергувати завдання, пов'язані з навчанням, та завдання, що мають лише корекційну спрямованість (зорова гімнастика, використання завдань на розвиток дрібної моторики, сприйняття та мислення тощо);

застосовувати діяльність, яка викликає у дітей емоції та пов'язує знання з життям (сюрпризні та ігрові моменти, змагання, рольові ігри, мініпостановки).

Стимулювати пізнавальний інтерес і формувати позитивну мотивацію до навчання дітей з особливими освітніми потребами складно, але цілком можливо! Зацікавленості школярів до навчання сприяють:

нетрадиційна форма уроку;

різноманітні прийоми (ілюстрації, гра, кросворди, драматизація, завдання-жарти, цікаві вправи тощо);

організація різних видів і форм діяльності, чергування усної та письмової роботи;

фізкультурні хвилинки;

залучення до оцінювальної діяльності та формування у школярів адекватної самооцінки;

спокійний тон учителя на уроці, взаємоповага та взаєморозуміння;

застосування методу заохочення, налаштування на успіх;

повага до результатів діяльності дітей у поєднанні з розумною вимогливістю.

Початок уроку

Початок уроку має бути побудованим на повторенні попереднього матеріалу з обов'язковим використанням наочності (картинки, посібники, практичний матеріал, предмети, пазли зі словами зі словника). Для ефективної словникової роботи можна використовувати різноманітні картки. Наприклад:

картки з поняттями попереднього уроку, яким діти мають дати письмову характеристику;

картки зі словами-підказками чи реченнями з пропущеними словами;

картки з завданням на відповідність. Вони можуть бути створені у вигляді таблиці, в якій в одному стовпчику наведені поняття, а в іншому - визначення цих понять. Діти стрілочкою мають вказати, якому поняттю відповідає те чи інше визначення;

картки з практичними прикладами.

Також можна запропонувати дітям виконати завдання "10 слів". Для цього озвучте дітям 10 вже відомих їм понять чи термінів і попросіть їх записати у зошиті ті слова, які вони запам'ятали, а потім усно дати їм визначення. Після цього варто виконати практичне завдання на дошці, щоб діти згадали, як користуватися цими поняттями на практиці.

Пояснення нового матеріалу

Пояснення нового навчального матеріалу має відповідати принципу необхідності та достатності: обсяг і зміст можна спрощувати, розбивати на декілька етапів та відокремлювати основне. Пояснювати новий матеріал можна у формі:

розповіді. Вона має бути науковою, доступною, в міру емоційною та послідовною з опорою на наочність;

самостійного ознайомлення з новим матеріалом за допомогою підручника;

вступної розмови (якщо в учнів є запас відомостей на цю тему);

чергування розмови та розповіді.

Під час пояснення нового матеріалу варто враховувати складність теми. Якщо матеріал простий за обсягом і змістом, можна пояснити нову тему всьому класу. Після визначення основних моментів запропонуйте частині класу самостійно виконати завдання та ще раз поясніть учням з ООП зміст нової теми.

Якщо спільна робота неможлива, урок вибудовується за іншою структурою. У той час, коли ви пояснюєте школярам новий матеріал, учні з ООП виконують завдання на повторення раніше вивченого. Після цього клас виконує самостійну роботу для закріплення вивченого, а ви пояснюєте новий матеріал учням з ООП. Пояснення має бути у доступній формі: кожне слово підкріплено наочністю (картинкою, схемою, карткою, практичною дією) та забезпечено поступовий перехід від однієї дії до іншої. Постійний мовленнєвий супровід має бути не насиченим, а коротким і чітким, адже мовна інформація засвоюється в малому обсязі.

Перевірка знань

Усі завдання для дітей з ООП мають містити покрокове виконання самого завдання та відповідати певному алгоритму дій. Письмові завдання можуть бути у формі карток з опорними словами, ілюстраціями, що відбивають алгоритм виконання у вигляді схем чи таблиць. А під час виконання усних завдань варто промовляти саме завдання (тобто, що ми робитимемо) та заохочувати учнів повторювати завдання після вас.

Під час оцінювання рекомендується:

використовувати індивідуальні шкали оцінок відповідно до успіхів та докладених зусиль (портфоліо);

акцентувати уваги на позитивних досягненнях;

дозволяти переробляти завдання, з якими дитина не впоралася, та оцінювати їх.

На уроці варто уникати:

публічно виставляти оцінки;

влаштовувати змагання дітей одне з одним;

одночасно дисциплінувати та вимагати, щоб дитина думала.

Продуманий цікавий урок дозволить забезпечити баланс академічних знань і соціальних навичок учнів з ООП і створити атмосферу толерантності та співробітництва у класі.

Існує думка, що працювати з дтьми з ООП надто складно. Дійсно, для того, аби робота була ефективною, необхідно володіти певними методиками та техніками, мати уявлення про психофізичну діяльність учнів з особливими освітніми потребами, мати корекційно-педагогічні знання. Для того, аби краще розібратися з усіма нюансами, долучайтеся до курсу Євгенії Груленко "Ефективна взаємодія вчителя та учнів із особливими освітніми потребами". Поговоримо про важливе!

# data[].attributes.attachment_link.title
Алгоритм проведення уроку для учнів з ООП

# data[].attributes.attachment_link.description
Поговоримо про особливості планування уроку в інклюзивному класі.

# data[].attributes.attachment_link.title
Оцінювання учнів з ООП

# data[].attributes.attachment_link.title
щодо_орган_зац_освітнього_процесу_осіб_з_особливими_освітніми_потребами

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Журнал «На Урок»

# data[].attributes.attachment_link.title
Національна стратегія розвитку інклюзивного навчання на період до 2029 року: огляд інновацій

# data[].attributes.attachment_link.description
Поговоримо, як зміниться система надання освітніх послуг особам із ООП у найближчі роки.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Звук повітряної тривоги чи вибухів, незнайомий простір, нові обставини викликають страх і тривогу в усіх дітей, у тому числі Яким має бути освітній процес для таких дітей у воєнний час, чому важливо відновити звичні рутини та на що звернути увагу педагогам? в дітей з особливими освітніми потребами.
Під час війни діти втрачають своє базове відчуття безпеки, а це, своєю чергою, суттєво впливає на їхній настрій, емоційний стан, здатність навчатися та взаємодіяти з іншими.

Натомість керовані щоденні рутини, однакові ритуали та зрозумілий розклад дають школярам, у тому числі учням з особливими освітніми потребами, відчуття безпеки.

Інститут спеціальної педагогіки і психології імені Миколи Ярмаченка НАПН України розробив рекомендації щодо організації навчального процесу для дітей із порушеннями зору, слуху та інтелектуального розвитку.

26 квітня 2022 року Кабінет Міністрів затвердив зміни до організації інклюзивного навчання під час війни. Школи та інші заклади освіти часто стають прихистком для родин із регіонів активних бойових дій.

Низку порад для організації навчання дітей з особливими освітніми потребами під час війни можна адаптувати з часів дистанційного навчання під час карантину.

Практичні поради для педагогів

Ключова роль в адаптації до нових умов дитини з особливими освітніми потребами належить педагогу, переконана Вікторія Гончар, мама 10-річного Дмитра.

До початку повномасштабної війни сім'я мешкала в Полтаві. Нині хлопчик навчається у школі Niezwyczajna Szkoła ("Незвичайна школа" - авт.) у Юзефуві, Польща.

"Школа, де навчається Дмитрик, спеціалізується на навчанні дітей з особливими освітніми потребами. Тому син одразу потрапив у дружню атмосферу. Адаптація була поступовою: спершу дітей не навантажували навчанням, звикання відбувалося у формі гри, з українськомовними педагогами. Діти встигли познайомитися і потоваришувати між собою. Через два-три тижні розпочалося навчання з різних предметів", - розповідає Вікторія.

На її думку, індивідуальний підхід, любов, розуміння, дружнє ставлення вчителя допомагає дитині відчути себе потрібною в нових умовах. Адже саме педагоги згуртовують дітей, дозволяють їм розкритися і навчатися із задоволенням.

Онлайн-навчання також може і має бути інклюзивним і залучати до спільної роботи всіх учнів - онлайн чи офлайн.

2021 року з'явився перший у світі українськомовний додаток "Digital Inclusion" з піктограмами для комунікації. Він допомагає в альтернативній і додатковій комунікації, зокрема, з дітьми з аутизмом, розвиває мовлення та творче мислення.

Дітям з розладами аутистичного спектру, дітям з порушеннями мовлення, порушеннями зору та ін. можуть знадобитися комунікативні картки, наприклад, зі словами "так" і "ні", які дозволять учителеві краще комунікувати з кожним учнем. Картки можуть бути кольоровими для дітей, які ще вчаться читати, або тактильними для дітей з порушеннями зору.

Педагогиня Білоцерківської гімназії - початкової школи № 15, тренерка НУШ Жанна Гріневич зауважує: школярі з особливими освітніми потребами нині потребують посиленої підтримки, насамперед емоційної.

"Такі учні шукали опори. Тож я та асистент учителя працювали над тим, аби налагодити емоційний зв'язок, згадати наші рутинні дії, ритуали, до яких звикли діти. Щоденні короткі ранкові зустрічі, вітання, побажання, емоційні налаштування, розмови на буденні теми та висловлювання власної думки - все те, що було знайомим та приємним для них у повсякденному шкільному житті", - ділиться досвідом учителька.

Педагоги Білоцерківської гімназії організували чіткий розклад та описали алгоритм дій щодо навчальної роботи.

"Це було нескладно, оскільки ми вже третій рік працюємо на платформі Classroom. Також разом з іншими школярами діти з особливими освітніми потребами повною мірою залучені до онлайн-уроків на платформі Meet. Для них ми проводили додаткові нагадування з візуальним супроводом (картинки, позначки тощо), роз'яснення стосовно правил підключення, спілкування в ефірі. Це допомогло дітям відчувати підтримку, долати стрес та почуватися у безпеці", - розповідає вчителька.

Навчання в класі Жанни Гріневич тривало у звичному режимі: школярі з особливими освітніми потребами працювали разом зі своїми однокласниками, виконували завдання, які їм до снаги. Частину завдань вони опрацьовували з допомогою асистента в окремій онлайн-кімнаті чи індивідуально. Іншим важливим фактором було спілкування з однокласниками: спільні ігри, онлайн-святкування днів народження дозволяли зосередити увагу на позитивних моментах життя.

Додаткові можливості для дистанційного навчання

Під час дистанційного навчання дітям з особливими освітніми потребами почасти потрібна допомога батьків, аби проговорювати візуальну інформацію на екрані. Додаткові можливості для школярів пропонує платформа "Всеукраїнська школа онлайн" для змішаного та дистанційного навчання учнів 5-11 класів.

У травні 2022 року представники Українського інституту розвитку освіти презентували "Путівник по Всеукраїнській школі онлайн". Він допоможе школярам, педагогам та батькам опанувати ресурс та використовувати всі його можливості. У пригоді може стати також створений волонтерами сайту Освіта.ua Telegram-бот.

До кожного уроку на платформі існує транскрипт усного мовлення вчителя з синхронним підсвіченням кожної репліки. Ним можуть скористатися учні та учениці з порушеннями слуху. А школярі з порушенням зору зможуть слухати аудіодискрипції - детальні описи предметів та процесів на відео.
1. Старі ритуали
Із платформою зручно працювати й педагогам. Вони можуть самостійно адаптувати тексти для легкого читання, використовувати додаткове коментування, переклад на українську жестову мову та інші ресурси для підтримки учнів. Платформа містить Кабінет вчителя, що дає вчителеві можливість відстежувати прогрес кожного учня, ділити клас на підгрупи тощо.
2. Нові ритуали
Методи підтримки учнів з особливими потребами

Для таких учнів особливо важлива стабільність, зазначає кандидатка психологічних наук, психотерапевтка, дитяча нейропсихологиня Марія Максимчук. Разом із нею ми зібрали 5 порад для педагогів, які допоможуть їм у роботі з дітьми під час війни (у тому числі з учнями з особливими освітніми потребами).

Якщо можливо, відновіть звичні для дитини елементи освітнього процесу. Це може бути вітання з учителем уранці, руханка між уроками, повернення "довоєнного" розкладу тижня - будь-що, добре знайоме учневі чи учениці. Такий ритуал додає стабільності та створює опору під час навчання для всіх школярів, не лише для дітей з особливими освітніми потребами.
3. Зарядка
Новим ритуалом може бути особливе вітання на початку дня чи прощання після завершення занять. Якщо уроки відбуваються офлайн, найкраще підійде фізичний контакт - давати "п'ять" учителю або сусіду по парті тощо.

Водночас не забувайте, що ця активність має бути прийнятною для учня. Так, якщо більшість дітей люблять давати "п'ять", то з обіймами краще бути обережними.

Якщо заняття відбуваються онлайн, запропонуйте зробити "сенсорну зарядку", коли кожен учень розповідає, що зараз бачить, чує, відчуває на запах, смак чи дотик. Така вправа "заземлює" та знижує тривожність. Або ж запропонуйте учням по черзі назвати по одному предмету жовтого кольору, які є навколо них, чи по одному звуку, який вони зараз чують тощо.
4. Емоції
Перед тим, як переходити до нового уроку чи заняття, приділіть увагу тілу. Для цього підійдуть:

дихальні вправи (5 глибоких вдихів / видихів або дихання "по квадрату": "малюючи" поглядом квадрат, на його вертикальних уявних гранях робимо вдих / видих, а на горизонтальних - паузи; виходить: вдих - пауза - видих - пауза);

розтягування або легка фізична активність (тягнемося вгору стоячи, як дерево, і з видихом нахиляємося вниз; стоячи, плескаємо праву руку лівою і навпаки; тупочемо двома ногами тощо).

5. Війна та безпека
Такі вправи повертають увагу до тіла, відволікають від тривожних думок, неспокою та роздратування.

Дозвольте дітям розповісти про їхні страхи, занепокоєння, але водночас не змушуйте їх це робити. Усі ми зараз відчуваємо багато розпачу, безсилля, люті, печалі, тож дуже важливо не забороняти дітям висловлювати такі емоції, плакати чи дратуватися.

Запитайте на початку дня: "Як минув вечір? А ніч? Чи гарно спали?". Запропонуйте дітям соціально прийнятний спосіб виразити свої емоції: кусатися не можна, а от чимдуж відгамселити подушку, дрібно порвати папірці абощо - так! Окремо наголосіть на тому, що це - нормальні емоції, їх відчуваємо ми всі.

Складіть соціальну історію (прості ілюстрації з короткими підписами) про те, що нині війна, навчання в школі змінилося, як поводитися, коли лунає сирена, й чому це так важливо. Така історія пояснить дитині, що відбувається, і запропонує послідовний, зрозумілий алгоритм дій у певній ситуації (повітряна тривога тощо).

Інклюзивне навчання у воєнний час: що далі?

До війни питання інклюзії привертало значну увагу українських освітян. Так, за день до початку повномасштабного вторгнення з'явився перший навчально-методичний посібник з асистивних технологій для спілкування "Теорія та практика використання альтернативної комунікації для осіб з особливими освітніми потребами".
Ярослава Кобинець Цей матеріал було створено в рамках Проєкту "Навчаємось Разом" за фінансової підтримки Європейського Союзу та Міністерства закордонних справ Фінляндії. Зміст публікації є виключно відповідальністю автора і необов'язково відображає погляди Європейського Союзу, Міністерства закордонних справ Фінляндії. Освіта.ua
Унаслідок війни діти потребують більш уважного ставлення. Дуже важливо дотримуватися коректної термінології та не наголошувати на пережитому травматичному досвіді.

Попри всі труднощі, які виникли у зв'язку з організацією дистанційного навчання під час війни, педагогиня Жанна Гріневич помічає й певні успіхи.

"Учні з особливими освітніми потребами не втратили набутих умінь та навичок, соціалізації, академічних знань. Їхній прогрес ми здобували разом нелегкою працею команди фахівців, дітей та батьків. Сильні сторони кожної дитини, які ми визначили раніше, допомагали нам добирати завдання, в яких кожен учень проявляв себе успішним. Тож я радію, що вони працювали разом з класом у звичному для них режимі", - каже Жанна Гріневич.

01.08.2022

Інклюзивне навчання - система освітніх послуг, гарантованих державою, що базується на принципах недискримінації, врахуванні багатоманітності людини, ефективного залучення та включення до освітнього процесу всіх його учасників.

Інклюзивне навчання часто вважають альтернативою інтернатній системі, за якою діти з особливими освітніми потребами навчаються в спеціальних закладах освіти та змушені проживати в інтернатних відділеннях при них через їх територіальну розгалуженість.

Жодна дитина не має відчувати себе іншою та виключеною з освітніх, культурних і соціальних процесів - це головне завдання інклюзії.

Докладніше про інклюзивну освіту https://mon.gov.ua/ua/tag/inklyuzivne-navchannya

ОФІЦІЙНІ ЗАСАДИ ІНКЛЮЗИВНОЇ ОСВІТИ В УКРАЇНІ

У грудні 2009 року Україна ратифікувала основні міжнародні документи у сфері забезпечення прав дітей згідно зі світовими стандартами освіти, соціального захисту та охорони здоров'я. Передусім йдеться про статтю 24 Конвенції ООН про права людей з інвалідністю, в якій визначено обов'язок держави щодо реалізації інклюзивної моделі освіти, тобто створення такого предметно-просторового спеціального середовища, яке б дало змогу всім дітям бути однаково рівними учасниками навчального процесу в єдиному освітньому просторі відповідно до їхніх особливостей, потреб і можливостей.

5 липня 2017 року Президент України підписав ухвалений 23 травня цього ж року Закон "Про внесення змін до Закону України "Про освіту" щодо особливостей доступу осіб з особливими освітніми потребами до освітніх послуг".

5 вересня 2017 року було прийнято новий Закон України "Про освіту". З того часу діти з особливими освітніми потребами мають повне право здобувати освіту в усіх навчальних закладах, зокрема й безоплатно в державних та комунальних, незалежно від "встановлення інвалідності". Діти з особливими освітніми потребами мають право на:

Якісне_інклюзивне_навчання_SQE_SURGe

Методичні матеріали.Якісне інклюзивне навчання SQE SURGe

Книга інклюзивна освіта від а до я

Методичні рекомендації щодо організації навчання осіб з особливими освітніми потребами

Ресурси-для-інклюзивного-навчання-1(2021-11-12-14_53_38)

Методичні рекомендації для закладів загальної середньої освіти щодо визначення освітніх труднощів і рівня підтримки в освітньому процесі

Методичні рекомендації для інклюзивно-ресурсних центрів щодо визначення категорій (типології) освітніх труднощів у осіб з ООП та рівнів підтримки в освітньому процесі
Важливі зміни:
Лист МОН України від 02.04.2022 № 1/3845-22 "Про роботу інклюзивно-ресурсних центрів та організацію освітнього процесу для осіб з особливими освітніми потребами у період воєнного стану" Лист МОН
https://www.kmu.gov.ua/npas/pro-vnesennya-zmin-do-poryadkiv-zatverdzhenih-postanovami-kabinetu-ministriv-ukrayini-vid-10-kvitnya-2019-r-530-i-vid-15-veresnya-2021-r-957-483
26 квітня 2022 року Кабмін затвердив зміни до порядків організації інклюзивного навчання в закладах дошкільної і загальної середньої освіти.

Зміни, як пишуть на сайті Міністерства освіти і науки, повʼязані з тим, що багато дітей з особливими освітніми потребами тимчасово переїхали в інші регіони.

на період воєнного стану граничної кількості дітей з особливими освітніми потребами в інклюзивних класах або групах немає;

допускається застосування змішаної форми здобуття освіти в інклюзивних класах ЗЗСО;

до закладу освіти можна подавати копії документів, що посвідчують особу, а також висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи (за наявності);

засідання Команд психолого-педагогічного супроводу можна проводити онлайн або в очно-дистанційному форматі;

у закладі освіти можуть формуватися тимчасові інклюзивні міжкласні групи.

Докладніше: bit.ly/3vrPKX7

26 травня 2022 року відкрито доступ до матеріалів семінару "Партнерська взаємодія як основа впровадження інклюзивного навчання" в межах Інклюзивного марафону "Безбар'єрна Україна". Семінар проводиться в асинхронному режимі. Матеріали будуть доступні до 25 червня 2022 року за посиланням: https://drive.google.com/drive/folders/1hLwvYmDXWjb49qLQnQ79bXcKbjvxAyJX?usp=sharing

Запрошуємо взяти участь педагогів закладів дошкільної та загальної середньої освіти з інклюзивним навчанням та усіх бажаючих педагогів.
Зміст кейсу:

1. Презентація за темою: "Партнерська взаємодія як основа ефективного інклюзивного навчання" (Лященко В.М., завідувач Ресурсного центру з підтримки інклюзивної освіти).

2. Презентація за темою: "Шляхи удосконалення стилю, форм і методів співпраці педагогів і родини дитини з особливими освітніми потребами" (Лиско О.О., методист Ресурсного центру з підтримки інклюзивної освіти).

3. Презентація за темою: "Партнерство як інклюзивна цінність" (Колісник О.В., викладач секції спеціальної та інклюзивної освіти).

4. Перелік джерел для самостійного опрацювання.

5. Рекомендації щодо опрацювання матеріалів кейсу.

6. Тестове завдання.

ОСНОВНІ ПРАВИЛА

Починати перехід дитини з ООП у середню школу, наголошують експертки, потрібно заздалегідь. Тому в 4 класі проводиться психологічна діагностика її готовності до навчання в 5 класі.

Здійснюється спостереження на уроках, перервах, під час групових заходів, аналізується її здатність до комунікації, взаємодії з однолітками та дорослими. Збирається інформація про особливості розвитку дитини, її зацікавлення, навчальні труднощі, освітні потреби на етапі переходу до середньої школи, а також під час створення, реалізації та моніторингу виконання індивідуальної програми розвитку (ІПР). Аналіз щоденника спостережень за учнем упродовж початкової школи, якщо такий вівся, дасть змогу оцінити її сильні сторони, потреби та динаміку розвитку.

З результатами діагностики ознайомлюють педагогів, які будуть працювати з дитиною, а також їхніх батьків. Трапляється, що вчителі можуть потребувати додаткових консультацій щодо особливостей роботи з такою дитиною та її потреб. З іншого боку, батьків потрібно попередити про труднощі, що виникають у їхньої дитину через перехід до середньої школи.

Дитина може потребувати додаткових заходів із підготовки до середньої школи. Тоді команда супроводу (в тому числі й батьки) повинна розробити спільну стратегію допомоги та переходу (маршрутну карту). У ній потрібно зазначити план дій, функціональні обов'язки дорослих, які супроводжують дитину, її страхи, історію розвитку (з першого класу), сильні сторони та труднощі, які потрібно врахувати вчителям-предметникам, класному керівнику під час роботи з дитиною в середній школі.

Водночас учителі мають обов'язково забезпечити наступність між початковою та середньою ланками, а також зважати на те, що батьки можуть потребувати консультацій та психологічної допомоги, а отже - потрібно забезпечити комунікацію з ними (наприклад, групи у вайбері).

Навесні перед закінченням початкової школи батькам дитини з ООП потрібно звернутися до інклюзивно-ресурсного центру для проходження комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку дитини. Фахівці ІРЦ дають висновок про:

рівень підтримки;

необхідні дитині психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові послуги.

Також вони дають практичні рекомендації батькам та фахівцям, які будуть працювати з дитиною.

Звернення можна оформити через онлайн-заяву або особисто. Перелік документів є на сайті ІРЦ чи можна дізнатися про нього телефоном. За новими правилами, комплексна оцінка тепер проводиться за місцем навчання (або перебування) дитини з обов'язковим спостереженням за нею в освітньому середовищі та консультаціями з педагогами закладу освіти. Саме тому батькам не рекомендують затягувати з вирішенням питання до кінця навчального року.

Батькам потрібно заздалегідь дізнатися в школі про те:

Батькам також треба познайомитися з психологом, соціальним педагогом та медичною сестрою закладу, а також обійти школу, аби переконатися в доступності освітнього середовища.

Організувати зустріч батьків із класним керівником та педагогами, де проговорити:

1. Провести попередню бесіду з дитиною про те, які зміни її очікують у середній школі, наприклад, режиму дня, розкладу дзвінків, збільшення тривалості уроку та їхньої кількості на день, появу різних вчителів, більшу відповідальність та самостійність тощо.

2. У навчальному закладі формується команда психолого-педагогічного супроводу для кожної дитини з ООП з урахуванням її індивідуальних потреб. До її складу входять педагогічні працівники закладу (за потреби - залучені спеціалісти), фахівці ІРЦ та батьки.

За сприяння цієї команди розробляється індивідуальна освітня траєкторія учня, що враховує здібності, звцікавленнч, потреби, мотивацію, можливості учня, ґрунтується на виборі різновидів, форм і темпу здобуття освіти.

Складаються індивідуальний навчальний план та індивідуальна програма розвитку дитини.

ІНП:

визначає послідовність, форму й темп засвоєння освітніх компонентів програми;

враховує особливі освітні потреби учня, визначені ІРЦ;

визначає потребу в адаптації чи модифікації.

ІПР розробляється на підставі висновку ІРЦ та визначає особливості організації освітнього процесу, а саме:

ВІКОВІ ОСОБЛИВОСТІ ПʼЯТИКЛАСНИКІВ

На 5 клас, зазначає Дар'я Пшичкіна-Фирсова, припадає початок кризи підліткового віку, що впливає на подальший розвиток особистості. Це місток між дитинством і дорослістю, коли діти вже бачать можливості, але ще не вміють керувати собою. І в цей момент вони дуже вразливі та потребують батьківської підтримки.

Почуття дорослості - "симптом" початку підліткового віку, який призводить до формування самосвідомості та здатності до ідентифікації на основі побудови відносин та порівняння себе з оточуючими (дорослими та однолітками).

Підлітковий вік має дві фази - негативну й позитивну. Вік негативної фази в дівчат припадає приблизно на 11-13 років, у хлопців - на 14-16. Вона характеризується почуттям тривоги, занепокоєності, роздратованістю, диспропорцією в психічному та фізичному розвитку, агресивністю, зниженням працездатності тощо. Поступово ця фаза змінюється позитивною - з'являється новий світ цінностей, потреба в інтимно-особистісному спілкуванні, коханні, мріях. На цьому етапі головним для дітей стає спілкування з однолітками.

Тому психологи радять уже з 4 класу активно розвивати в учнях комунікативну компетентність, соціально-емоційну сферу та емоційний інтелект. І ще більше уваги приділяти цим аспектам у 5 класі.

Значну роль у знаннєвому сприйнятті п'ятикласників відіграє перше враження, але дитина вже готова до аналізу отриманої інформації. Мислення (особливо в 11-12 років) має переважно конкретно-образний характер (наочний матеріал дуже важливий для засвоєння знань).

Учні цього віку здатні довше концентруватися на тому, що їм цікаво. Але з іншого боку, через розширення вимог до них та обсягу щоденної нової інформації, їхня увага загалом може знижуватися, навіть якщо порівняти з початковою школою.

Підлітковий вік характеризується підвищеною емоційною збудливістю, імпульсивністю, перевагою процесів збудження над гальмуванням, швидкою зміною настрою, схильністю до афектів. Також з'являється потреба в самоповазі, самоствердженні, визнанні однолітками; з'являється орієнтація на майбутнє (мрії, ідеали, перспективні плани, віддалена мета), виникає цікавість до внутрішнього світу.

Головна рекомендація від психологів - абсолютне прийняття дитини як запорука порозуміння в родині. Батькам варто допомогти майбутньому п'ятикласнику запам'ятати імена класного керівника, вчителів-предметників, нових учнів у класі.

Для полегшення переходу в середню школу варто створити в дитини, зокрема з особливими освітніми потребами, позитивне ставлення до школи. Тому в жодному разі не можна негативно говорити про школу, педагогів, інших учнів класу в присутності дитини.

Режим дня та зручне робоче місце також надзвичайно важливі в ранньому підлітковому віці, адже сприяють концентрації уваги на навчанні та створюють безпечне середовище для дитини з ООП.

Батькам треба навчитися радіти найменшим досягненням свого п'ятикласника й у жодному разі не порівнювати його з іншими, а також не змушувати працювати "на оцінку", бо це провокує шкільні страхи, невпевненість у своїх силах, тривогу щодо оцінок та покарання. Страх гальмує навчальну діяльність.

Чи знаєте ви, що якщо ви - педагог і ще не мали досвіду роботи в інклюзивних умовах, то однаково вже працювали з дітьми на першому рівні підтримки? А якщо ви вчитель молодших класів чи шкільний психолог, то знаєтеся на цьому питанні на рівні експерта? Ще не вірите?

Зміни , внесені в Порядок організації інклюзивного навчання в школі, що ввели рівні підтримки для дітей з ООП, передбачають, що перший рівень - універсальний. Тобто він може бути застосований до будь-якої дитини, яка має труднощі з навчанням, а отже, потребує підвищеної уваги чи неспецифічної допомоги.

За рівнями підтримки тепер відбуватиметься не лише навчання й надання корекційних послуг, а й виділення ресурсів на забезпечення такої підтримки.

Допомогти розібратися з найбільш болючими питаннями освітян щодо нового інклюзивного законодавства погодилися:

Інна Горбенко, кандидатка педагогічних наук, доцентка кафедри менеджменту, практичної психології та інклюзивної освіти університету Григорія Сковороди в Переяславі, тренерка БФ "Крок за кроком", залучена тренерка ЮНІСЕФ із питань інклюзивності;

Ірина Калініченко, завідувачка кафедри педагогічної майстерності та інклюзивної освіти в Полтавському ОІППО, тренерка ВФ "Крок за кроком", тренерка з питань інклюзії.

Говорили про таке:

що впливає на визначення рівня підтримки для дитини з ООП;

яким є міжнародний досвід у диференціації інклюзивної підтримки;

що таке перший рівень і чому його не варто боятись;

чи не змусять педагогів працювати більше без оплати;

як діяти батькам, якщо вони не згодні з рішенням щодо їхньої дитини.

ЩО ТАКЕ РІВНІ ПІДТРИМКИ

Рівнів підтримки - п'ять. Вони визначаються в результаті комплексної оцінки фахівців ІРЦ (2-5 рівні) чи шкільної команди супроводу (1 рівень). Нині, під час адаптаційного періоду, коли треба визначити рівні підтримки для всіх дітей, які вже мають висновки ІРЦ, центри та школи працюють спільно.

Ключовим моментом є те, що для визначення рівня підтримки фахівці тепер мають відштовхуватися від потреб дитини, а не від її діагнозу (нозології).

Перший рівень

Перший рівень надається за рішенням школи. Для цього створюється команда супроводу, яка ухвалює рішення про надання дитині першого рівня підтримки та складає індивідуальну програму розвитку (ІПР). Таке підтримання здійснюється ресурсами самого закладу. Тут не передбачено створення інклюзивного класу та відкриття ставки асистента вчителя. Кількість таких дітей у класі не обмежена. Додаткове фінансування не виділяється.

Починаючи з другого рівня, з'являються підстави для створення інклюзивного класу та введення посади асистента вчителя. Окрім того, з цього рівня обов'язково потрібно складати не лише індивідуального плану розвитку, як і на першому рівні, але й індивідуальну навчальну програму.

Діти на другому рівні можуть потребувати додаткового обладнання та матеріалів (дозволяється витратити 10% від загальної суми фінансової підтримки), а також додаткових корекційних занять (не більше 2 на тиждень). У класі може бути не більше 3 дітей із другим рівнем підтримки.

Цей рівень вважається помірним ступенем прояву труднощів, тому в класі може бути не більше двох таких дітей. Окрім асистента педагога, спеціалісти можуть рекомендувати забезпечити асистента дитини. На закупівлю додаткового обладнання використовується до 20% фінансування, а корекційних занять таким дітям призначають до 4 на тиждень. Тут, як і на другому рівні, дитина може потребувати адаптації навчальної програми.

Четвертий та п'ятий рівні - найскладніші. У класі може навчатися лише одна дитина з труднощами тяжкого (4-й) або найтяжчого (5-й) ступенів. В обидвох випадках дитина потребує асистента дитини, а також адаптації чи модифікації навчальних програм, а іноді - і результатів навчання. На додаткові засоби навчання можна витрачати до 35% коштів.

На 4-му рівні передбачено до 6 корекційних занять на тиждень. На п'ятому - 8, до того ж тут дозволено використовувати альтернативні та спеціальні методи навчання, проведити заняття із самообслуговування тощо.

Школа, за рішенням команди супроводу із залученням представника ІРЦ та погодженням із батьками, може змінювати рівень підтримки в межах одного суміжного рівня, якщо вирішить, що це піде на краще дитині. Першого рівня це не стосується.

РІВНІ ПІДТРИМКИ: СВІТОВА ПРАКТИКА З УКРАЇНСЬКОЮ ОСОБЛИВІСТЮ

"Відтепер фахівці ІРЦ визначатимуть рівень підтримки дитини, і від цього залежатиме, яку кількість корекційно-розвиткових годин матиме дитина, і відповідно, який обсяг фінансування з додаткової субвенції (так званої інклюзивної субвенції, - ред.) буде спрямований на оплату цих занять та який відсоток від суми - на придбання додаткового обладнання", - починає Інна Горбенко.

За словами Ірина Калініченко, головне, що потрібно розуміти, визначаючи рівень підтримки дитини, - що відправною точкою є не медичний діагноз, а потреба дитини в підтримці.

"Нині ми дивимося на дитину, бачимо певне порушення й думаємо, як його коригувати під час навчання. Це неправильно. Треба змінити кут зору, абстрагуватися від медичного діагнозу й подивитися, якої підтримки потребує дитина, аби активно працювати на уроці та засвоювати матеріал разом з однолітками. Тобто найперше, що ми маємо зробити, - змінити філософію та підхід до визначення рівнів підтримки".

Експертки зазначають, що така диференціація рівнів підтримки - не новаторство.

"Наприклад, - розповідає Інна, - у країнах, які мають понад 30 років досвіду впровадження інклюзивного навчання, а саме США, Канада, використовується так звана, - "трирівнева модель втручання" (дослівна назва). Вона чітко показує роль учителя та інших фахівців у підтримці дітей з особливими освітніми потребами на кожному з рівнів. Підтримка визначається індивідуально й потребує різних ресурсів.

Тому сама ідея непогана. Однак, наявний документ дещо нівелює сам підхід до визначення рівня підтримки і створює колізії у сфері нормативно-правового забезпечення".

Наприклад, у Положенні про ІРЦ визначено, що рівні підтримки визначають консультанти ІРЦ. У Порядку організації інклюзивного навчання йдеться про те, що в разі відсутності визначеного рівня підтримки таке оцінювання проводить команда супроводу дитини в школі із залученням фахівця ІРЦ.

" Але ж рівень підтримки (окрім універсального) можна визначити за результатами комплексної оцінки розвитку дитини. І таку оцінку здійснює команда інклюзивно-ресурсного центру, а не одноосібно, - зазначає Інна.

Чому я кажу одноосібно? Якщо рівень не визначили в ІРЦ, а лише один представник прийшов у заклад, то, за суттю, це рішення ухвалює він. Шкільна команда супроводу в кращому випадку дасть інформацію про дитину з результатів спостереження.

А якщо взяти невеличкі міста (я вже мовчу про сільську місцевість), де в шкільній команді в кращому випадку зі спеціалістів буде психолог, а в гіршому - нікого, окрім педагогів? А тепер уявімо дитину (наприклад із РАС, і тут рівень буде варіюватися від 2-го до 5-го, залежно від складнощів порушення розвитку) - шкільна команда й один представник ІРЦ. Така "колегіальність" - дуже формальна.

Я переконана, що рівень мають визначати ті команди, де є всі для цього фахівці, зокрема ІРЦ (хоча в нас навіть в ІРЦ не завжди є всі потрібні для цього спеціалісти)".

Або ж у новому Порядку організації інклюзивного навчання прописано, що "організацію інклюзивного навчання учнів забезпечує асистент вчителя, посадові обов'язки якого визначаються його посадовою інструкцією, що затверджується керівником закладу освіти, відповідно до вимог законодавства".

"Це яскрава ілюстрація нерозуміння процесу навчання, - каже Інна Горбенко. - Адже інклюзія - це не окреме навчання дітей з ООП, воно охоплює ВСІХ дітей класу. Й організовує його ВЧИТЕЛЬ, серед професійних компетентностей якого визначено ІНКЛЮЗИВНУ, а саме - вміння формувати інклюзивне середовище, працювати з багатоманітним контингентом учнів, надаючи підтримку дітям, які цього потребують. Асистент йому допомагає в цьому".

ПЕРШИЙ РІВЕНЬ: ЧИ ЗМІНИТЬСЯ ЩОСЬ У РОБОТІ ПЕДАГОГІВ

Найбільше питань сьогодні спричиняє перший рівень підтримки, зазначають експертки. Він не передбачає створення інклюзивного класу, введення посади асистента педагога чи державної субвенції. Проте дитина має отримувати підтримку від учителя та школи. І виникає питання: чи тепер учителі повинні працювати з такими дітьми з власної ініціативи й безплатно?

Експертки кажуть, що в школі завжди були і є діти, які потребують більшої уваги вчителя на певному етапі. Наприклад, під час адаптаційного періоду діти з низьким рівнем готовності до школи, не пов'язаним із порушенням розвитку, діти з національних меншин, для яких українська мова не є рідною, з малозабезпечених родин тощо. Педагоги й раніше надавали підтримку та приділяли додаткову увагу таким дітям, без додаткових вказівок.

Так само, як і психолог у межах своїх посадових обов'язків працював з усім класом, аналізуючи особливості та потреби кожної дитини, визначаючи моменти, у яких вона потребує підтримки та якої саме. Фактично, саме про цю категорію учнів і йдеться.

"Перший рівень підтримки, - наголошує Ірина Калініченко, - це такий собі трамплін до інклюзії. Дуже часто батьки не готові одразу визнати наявність у своєї дитини особливих освітніх потреб, хоча вчитель, який спостерігає за нею щодня, розуміє, що дитині потрібні індивідуальний підхід і допомога".

"Світовий досвід показує, що перший рівень підтримки - універсальний, він стосується всіх дітей класу, передбачає використання вчителем принципів універсального дизайну для навчання, - доповнює колегу Інна Горбенко. - Він не потребує створення команд супроводу, але ресурс наявної команди закладу водночас може використовуватися".

На жаль, Україна ніяк не може відмовитися від паперової бюрократії, зазначає Інна.

"Наприклад, у документі визначено: щоб організувати підтримку дітей у класі, що відповідає першому рівню, батьки мають написати письмову заяву, директор - створити команду супроводу ДИТИНИ (а відповідно до Положення про команду супроводу, визначений склад команди затверджується наказом по школі).

Не зрозуміло, який у цьому сенс і наскільки збільшиться кількість наказів. Невже є в когось ілюзія, що педагога змусять працювати якісно додаткові накази?! Усе, що сьогодні потрібно вчителю, - це методична наставницька підтримка в нових для нього ситуаціях (як впоратися з конктретною проблемою)".

На першому рівні підтримки, підкреслюють експертки, вчитель використовує такі методи, підходи, завдання, щоби сприяти максимальній залученості кожного учня. Водночас він може застосовувати інструментарій та технології інклюзивного навчання, щоби залучити до активностей якомога більше учнів.

З одного боку, це зрозуміло. З іншого - документ лишає чимало запитань, додає Інна. Зокрема - чому можливий формат підтримки для дитини на першому рівні визначено формально, а не з огляду на індивідуальні потреби.

Ці діти потребували тимчасової підтримки, аби впоратися з цими труднощами. І залучення асистентів із ромської громади (особи, які володіли й ромською мовою, й українською) дало змогу включити учнів в освітній процес".

Цим прикладом Інна Горбенко ілюструє, що для визначення рівня підтримки відправною точкою має бути аналіз труднощів, які виникають у дитини та вдумливе визначення дій, засобів і ресурсів, які потрібні, щоби допомогти учням вклбчитися в навчання і відчувати свою успішність.

Нове положення визначає критерії рівнів підтримки, але вони - орієнтовні. Ключовим моментом є те, що діагноз чи нозологічна група не можуть бути визначальними.

У школах уже активно проводять зустрічі команд підтримки дітей з ООП за участі фахівців ІРЦ задля визначення груп підтримки. Тут варто пам'ятати про кілька моментів.

"Якщо дитина вже була на інклюзивному навчанні, - акцентує Ірина, - у неї були асистент вчителя, корекційні заняття, і ця дитина показувала непогані результати, то вона точно не може отримати менший набір послуг, ніж потребує на даному етапі".

Експертки зазначають, що визначення рівня підтримки - питання дискусійне та певною мірою суб'єктивне (залежно, хто це рішення ухваляє).

З інклюзією, як написано, не вийде. Інклюзія - це про гнучкість, про те, що ми ставимо прості цілі для дитини та всі разом допомагаємо їх досягати. Тому це абсолютно нормально, коли спочатку визначено один рівень підтримки, а під час роботи з дитиною з'ясувалося, що його не вистачає й потрібно змінити".

Варто також пам'ятати, що активними членами команди підтримки дитини є і її батьки, які не лише мають право голосу, але й, як і раніше, без їхнього підпису на документах (висновок ІРЦ, протоколи зустрічей команди підтримки, ІПР тощо) рішення щодо підтримки дитини є недійсним. Це означає, що якщо батьки не погодяться з рішенням щодо рівня підтримки, усій команді доведеться шукати компроміс.

Якщо батьки не згодні з таким рішенням і не підписують протокол, команда повинна засідати, аж поки не досягне результату, який влаштує всіх. Коли ж переговори зайшли в глухий кут (не відкидаю того, що подібні історії можуть бути), я би рекомендувала подаватися на повторну комплексну оцінку в ІРЦ".

Як подати заявку на повторне комплексне оцінювання, дивіться в нашій інфографіці.

Анна Степанова-Камиш, "Нова українська школа"

Титульне фото: автор - puhimec, Depositphotos Публікація підготовлено за підтримки Міжнародного фонду "Відродження". Позиція Міжнародного фонду "Відродження" може не збігатися з думкою автора.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
відділ освіти донецької селищної ради ізюмського району харківської області

# data[].attributes.attachment_link.title
Відділ освіти Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області

# data[].attributes.attachment_link.description
Звук повітряної тривоги чи вибухів, незнайомий простір, нові обставини викликають страх і тривогу в усіх дітей, у тому числі Яким має бути освітній процес для таких дітей у воєнний час, чому важливо відновити звичні рутини та на що звернути увагу педагогам? в дітей з особливими освітніми потребами .

# data[].attributes.attachment_link.title
Міністерство освіти і науки України - Онлайн-навчання

# data[].attributes.attachment_link.description
Команда підтримки відновлення та реформ Міністерства освіти і науки України

# data[].attributes.headline
10 правил комунікації з батьками дітей з ООП

# data[].attributes.subject
10 правил комунікації з батьками дітей з ООП

# data[].attributes.attachment_link.title
10 правил комунікації з батьками дітей з особливими освітніми потребами

# data[].attributes.attachment_link.description
Для успішного інклюзивного навчання батьки мають стати частиною шкільної команди. Проте налагодити з ними співпрацю – часом складне завдання. Ми пропонуємо рактичні поради, як зробити з батьків справді партнерів. 1. НАДАВАЙТЕ

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Нова українська школа | Веб-ресурс НУШ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Важливий чинник успішності інклюзивного навчання - розуміння педагогами глибинних потреб дітей з особливими освітніми потребами. Тоді вони зможуть забезпечити їм такі умови навчання, за яких дитина почуватиметься комфортно, а її навчання буде більш ефективним. Про це розповіла виконавча директорка Української асоціації поведінкових аналітиків, вчителька-логопединя й асистентка вчителя столичної школи №58 Ольга Малікова під час семінару "Підтримка учнів з ООП в інклюзивному навчанні: адаптації та модифікації" від ГО "Смарт освіта". Головне з першої частини семінару - про адаптації - читайте в статті "Нової української школи". У цій статті про:

навіщо потрібні адаптації в навчанні і які є різновиди;

пристосування середовища;

психолого-педагогічні стратегії;

адаптацію навчальних матеріалів та завдань;

систему та критерії оцінювання;

праймінг для стабілізації поведінки учнів з ООП.

ЩО ТАКЕ АДАПТАЦІЇ В НАВЧАННІ Й НАВІЩО ВОНИ ПОТРІБНІ

Адаптації та модифікації спрямовані, насамперед, на корекцію поведінкових особливостей дитини з ООП та надання їй якісних освітніх послуг (розуміння нею матеріалу, отримання освітніх навичок, стимулювання уваги та надання можливостей демонструвати свої знання), а також на соціальну адаптацію дитини в освітньому середовищі.

Головна відмінність цих двох понять у тому, що адаптація не передбачає зміни змісту навчання. Тобто йдеться про корецію підходів до навчання дитини з ООП, тоді як модифікація передбачає зміну навчальних планів і програм й, відповідно, очікуваного від них ефекту.

Проте, коли йдеться про навчання дитини з ООП, фахівці часто стикаються із ситуацією, коли ні адаптація, ні модифікація не спрацьовують. Так може відбуватися тоді, коли потреби дитини не визначені чітко, а дії кожного учасника освітнього процесу не описані та не узгоджені. Тобто коли підготовка до роботи з такою дитиною відбувається формально, "на папері".
Адаптації для дитини з особливими освітніми потребами треба проводити паралельно в кількох напрямах:

пристосування середовища;

психолого-педагогічні стратегії;

навчальні матеріали та завдання;

система та критерії оцінювання.

ПРИСТОСУВАННЯ СЕРЕДОВИЩА

Діти з ООП мають різні причини незадовільного стану здоров'я, а отже, потребують різних підходів до прилаштування середовища. І якщо це не спеціальна школа, то навряд чи можна очікувати, що для дитини із порушенням, наприклад, опорно-рухового апарату буде негайно зведено ліфт чи ескалатор для піднімання на вищі поверхи. Проте облаштування входу пандусами або розташування навчальних кабінетів на першому поверсі, так само як і доступність та пристосування для місць загального вжитку, - це те, що школа може вирішити самостійно.

Освітній простір у класі так само можна підлаштувати під потреби окремої дитини. Наприклад:

розміщення в класі, відповідно до потреб: поруч з учителем або, навпаки, на останніх партах з асистентом; біля вікна або стіни;

можна прикрити вікно поруч за допомогою жалюзі або, навпаки, відкривати його задля більшої освітленості робочого місця дитини;

для дітей із гіперактивністю та синдромом дефіциту уваги дуже важливі кінетичні та рухові нюанси, тож можна оснастити меблі додатковими гумками чи підставками для ніг, балансовими півкулями, килимками тощо;

варто розглянути доступність меблів та робочого місця дитини. Сьогодні є безліч можливостей зробити спеціальну парту чи оснастити її будь-яким приладдям. А можна зробити удосконалення і своїми руками. Для дітей з ООП дуже корисно тимчасово встановлювати спеціальний екран: поверхня парти з трьох боків огороджується індивідуальною кабінкою, наприклад, з картону, і дитина може працювати захищено від впливу довкілля та зовнішніх подразників. Екран можна знімати та встановлювати для виконання певних завдань.

ПСИХОЛОГО-ПЕДАГОГІЧНІ АДАПТАЦІЇ
Основне завдання фахівців у цьому напрямі - організувати для дитини з ООП зрозуміле та чітко визначене середовище, у якому вона може почуватися захищеною та працювати у своєму режимі й відповідно до своїх здібностей, а також забезпечити комунікацію з рештою дітей у колективі.
Розклад
Дітям з особливими освітніми потребами надзвичайно важливо мати чіткий покроковий "план дій": коли вони знають і розуміють, що за чим буде виконуватися, це дає їм змогу почуватися впевненіше. До того ж дослідження свідчать, що орієнтовно 70% інформації людина сприймає візуально. Тож у зоровому полі дитини треба розмістити: список правил та вимог навчального закладу, розклад та план уроків, покрокові інструкції.

Важливо також заздалегідь попереджати дитину з ООП про зміну розкладу чи незаплановані активності та мінімізувати періоди очікування виконання наступних завдань. Змушена бездіяльність і нерозуміння подальших дій можуть призводити до додаткового збудження і, відповідно, погіршення поведінки.
Зміна формату завдань
Таким дітям також варто розділяти завдання на кілька, меншої тривалості та складності. Це не означає спрощення завдань або змінення навчальної програми, а лише те, щоби надавати більше часу, покрокові інструкції, частіші повторення. Можливо також застосовувати нестандартні підходи - комп'ютерні технології, моделювання ситуацій, картки-інструкції й картки з наочним матеріалом тощо.
Перерви
Діти з ООП потребують і частіших перерв у навчанні. Тому для них рекомендується розробити систему додаткових перерв у 2-5 хвилин, наприклад, кожні чверть години під час звичайного уроку.

Вчитель або асистент вчителя, які працюють із дитиною, можуть робити їх на свій розсуд, стежачи за годинником. Або ж надати дитині можливість сповіщати про свою втому самостійно, але так, щоби не заважати вчитися решті класу. У цьому можуть допомогти спеціальні картки - якщо дитина піднімає таку картку, їй можуть надати перерву.

Перерв може бути не більше трьох за урок, щоби дитина вчилася не зловживати своїм особливим становищем. До того ж упродовж уроку можуть виникати моменти, коли така перерва небажана. Подібну ситуацію можна вирішити за допомогою спеціальної "стоп-картки" від учителя, щоби дитина розуміла, що як тільки буде закінчене завдання, над яким зараз працює клас, вона отримає бажаний відпочинок.

З дитиною має бути чітко обговорені та оформлені у візуальну інструкцію правила поведінки впродовж таких невеликих перерв, з огляду на її індивідуальні потреби. Адже комусь достатньо перевести увагу на улюблену іграшку, а комусь потрібно пройтися коридором.

Головне завдання такої додаткової перерви - дати учню можливість релаксації та перезавантаження для подальшого сприйняття інформації на уроці. Натомість жодні з цих дій не мають заважати навчанню класу.

АДАПТАЦІЇ НАВЧАЛЬНИХ МАТЕРІАЛІВ ТА ЗАВДАНЬ

Як уже говорилося, особливе значення для дітей з ООП мають різноманітні візуальні матеріали - розклади уроків, правила поведінки, нагадування і схеми роботи на уроці тощо. Усі ці матеріали повинні бути в зоровій доступності для такого учня.

Таблички й дозволи на додаткові перерви, покрокові інструкції виконання завдань та поділ на завдань на кілька частин також стануть у пригоді для адаптації дитини до роботи в класі та її комунікації з іншими учнями.
Поради:

Усі матеріали мають містити не лише текстову частину, але і яскраві картинки, фотографії, схеми.

Коли відомо про уподобання та зацікавлення дитини з ООП, варто використовувати образи, характеристики та предмети з цього списку. Наприклад, дитина цікавиться птахами або звірятками - отже, у візуальних матеріалах треба використовувати саме ці ілюстрації. Якщо серед уподобань - мультфільми чи комп'ютерна гра, то акцент робиться на героях та їхніх характеристиках тощо.

Використовувати діалоги та сюжети улюблених мультфільмів для пояснення теми уроку - також ефективно. Як і виконання завдань за допомогою комп'ютера (наприклад, якщо дитині складно писати ручкою, але вона вміє й хоче висловлювати свою думку письмово).

Варто надавати інформацію в такій формі, яка пускає в дію органи чуття, що найбільш розвинені в цієї дитини (наприклад, дозволяти користуватися аудіокнигами замість друкованих, якщо сприйняття аудіотексту більш ефективне, ніж читання).

Також можна надавати такій дитині змогу обирати методику виконання завдання (методику, але не зміст самого завдання!): писати ручкою чи олівцем, відповідати на запитання усно чи письмово, читати чи слухати тощо.

СИСТЕМА ЗАОХОЧЕННЯ ТА КРИТЕРІЇ ОЦІНЮВАННЯ

Підходи до оцінювання та заохочення дітей з ООП так само різняться від подібного для інших учнів. Дитина має бачити не лише кінцевий результат, але і свої проміжні досягнення. А також розуміти, які її дії призводять до досягнення відповідної мети.

Задля цього так само під індивідуальні потреби дитини розробляють наочні таблиці та графіки досягнень і заповнюються разом із дитиною: зірочки, смайлики, наліпки, картинки - усе це можна і треба використовувати тоді, коли є, за що хвалити дитину з ООП. Це може бути не лише досягнення в навчанні, але і приклади "правильної" поведінки, дотримання правил, виконання завдання чи його частини вчасно.

За кожне правильне та вчасне виконання завдання дитину варто заохочувати приємними дрібницями - додатковою перервою, переглядом улюбленої книги чи картинок, можливістю потримати в руках іграшку, дозволом встати чи пройтись, відвідати ресурсну кімнату, пострибати на батуті тощо.

ПРАЙМІНГ ЯК ОСНОВА СТАБІЛІЗАЦІЇ ПОВЕДІНКИ ДИТИНИ З ООП

Праймінг - це метод підготовки дитини з ООП до певної діяльності, яку вона має завершити. За цією методикою дитину заздалегідь готують до певної ситуації: показують схожі матеріали, які будуть використовуватися під час виконання завдання, пояснюють послідовність майбутніх подій і правил, які будуть діяти, знайомлять із людьми, які будуть у цьому задіяні. Проте така підготовка не передбачає навчання чи проходження досвіду заздалегідь.
Приклади праймінгу:
Підготовка дитини до початку навчального року в новій школі. Тоді батьки чи опікуни можуть напередодні привести дитину в школу, пройтися класами та коридорами, познайомитися з вчителями та асистентом, посидіти за партою.

Так само, якщо дитина переймається через контрольну роботу, можна заздалегідь показати їй друковані матеріали, подібні до тих, що будуть на контрольній, заповнені тести, малюнки - тобто приклади роботи, яка очікуватиметься від учня наприкінці такого завдання.
Отже, адаптація дитини з ООП - складний, але креативний і цікавий процес. Будь-яке рішення може стати визначальним на цьому шляху. Варто пам'ятати, що варіативність і гнучкість - основа успішності цієї справи. Тож не бійтесь експериментувати, але пам'ятайте: для того, аби ваш експеримент був вдалим, перш ніж вдатися до адаптації середовища, потрібно зрозуміти й визначити індивідуальні потреби дитини з ООП. Анна Степанова-Камиш, "Нова українська школа" Титульне фото: автор - ArturVerkhovetskiy, Depositphotos Матеріал підготовлено за підтримки Міжнародного фонду "Відродження". Позиція Міжнародного фонду "Відродження" може не збігатися з думкою автора.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як підтримати учнів з ООП. Адаптації середовища, стратегій, завдань і оцінювання | Нова українська школа

# data[].attributes.attachment_link.description
Важливий чинник успішності інклюзивного навчання - розуміння педагогами глибинних потреб дітей з особливими освітніми потребами. Тоді вони зможуть забезпечити їм такі умови навчання, за яких така дитина почуватиметься комфортно, а її навчання буде більш ефективним.

# data[].attributes.attachment_link.title
Asyctent vchytelia u ZZSO z inkliuzyvnoiu formoiu navchannia (Kolupaieva ta in)

# data[].attributes.attachment_link.title
[Вебінар] Інклюзія: перехід між рівнями освіти

# data[].attributes.attachment_link.title
[Вебінар] Інклюзивне навчання: командна взаємодія педагогічного колективу і фахівців ІРЦ

# data[].attributes.attachment_link.title
[Вебінар] Актуальні підходи до ІПР за новим порядком

# data[].attributes.attachment_link.title
[Вебінар] Інклюзія у співпраці – права та обов’язки батьків та їх дітей з ООП

# data[].attributes.attachment_link.title
Теорія і практика інклюзивної освіти - посібник

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Нова українська школа | Веб-ресурс НУШ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Для успішного інклюзивного навчання батьки мають стати частиною шкільної команди. Проте налагодити з ними співпрацю - часом складне завдання. "Нова українська школа" перечитала статті дефектолога із США Крістін Рів і зібрала її практичні поради, як зробити з батьків справді партнерів. P.s. Ці поради стануть у пригоді й для налагодження співпраці з батьками не тільки в інклюзивних класах.
1. НАДАВАЙТЕ ЧІТКУ ІНФОРМАЦІЮ, ЩО ВІДБУВАЄТЬСЯ В КЛАСІ. Зрозуміло, що тут йдеться не про дії інших дітей чи вчителя - ми всі пам'ятаємо про конфіденційність і професійну етику. Однак візьміть собі за правило регулярно надавати батькам інформацію про те, що їхня дитина зробила, що в неї/нього вдалось, а над чим ще треба попрацювати. Що саме зараз вивчають діти всього класу (у цьому вам може допомогти форма "Школа - Дім"). Ця інформація допоможе батькам зрозуміти, над чим потрібно працювати вдома і як допомогти дитині стати більш успішною в класі.

2. ПЕРЕДАВАЙТЕ БАТЬКАМ ПРИКЛАДИ ДЛЯ ДОМАШНЬОЇ РОБОТИ. За правилами НУШ, не варто навантажувати дітей домашнім завданням, однак коли йдеться про дитину з ООП, пріоритетом має бути успішність дитини в колективі (для цього шкільний матеріал потрібно повторно опрацьовувати вдома, можливо, навіть "проходити" на перед - залежно від труднощів, з якими стикається дитина під час навчального процесу) та розуміння того, що школа - це середовище для узагальнення, більшості навичок батьки мають навчити дітей удома.

3. ГОВОРІТЬ БАТЬКАМ ПРО УСПІХИ: ЇХНЯ МОТИВАЦІЯ - ЦЕ РУШІЙНА СИЛА ВСЬОГО ПРОЦЕСУ. Коли ми найчастіше контактуємо з батьками? Коли щось трапляється. Будь-яка людина (і дитина зокрема) буде вмотивована до роботи, якщо її хвалити.

У цьому випадку успіхи дитини - це успіхи батьків. Тому, не зважаючи на вашу зайнятість, знайдіть час зробити два-три фото успішно виконаного завдання. Чи надішліть мамі коротке повідомлення про досягнення на уроці математики. Вам потрібно, щоб батьки були у вашій команді, а найкращий спосіб цього досягнути - розділити з ними успіх.

4. ПОВІДОМЛЯЙТЕ ПОГАНІ НОВИНИ ОСОБИСТО. Наприклад, в учня був поганий день - найгірший з тих, що ви пам'ятаєте. Знайдіть час поговорити з батьками після уроків. У крайньому випадку - зателефонуйте. Потрібно детально описати все, що відбувалось за день. Також варто зазначити, що ви (вчитель / асистент учителя) плануєте робити далі для подолання труднощів, які виникли у дитини.

Батьки знають, що "погані" дні можливі, у них вдома вони теж трапляються. Питання в тому, що ми можемо з цим зробити? Розмова про "поганий" день сама по собі не вирішить проблему. Батькам буде набагато спокійніше, якщо ви озвучите, що саме ви будете робити в майбутньому.

5. ЗБЕРІГАЙТЕ КОПІЇ ІНФОРМАЦІЇ, ЯКУ ВИ НАДСИЛАЄТЕ ДОДОМУ. Записки для батьків та форми зворотного зв'язку - це документи, які допомагають встановити, що й коли ви сповіщували батькам. Часто це джерело матеріалу про те, ЯКІ події та КОЛИ відбувались протягом дня. Якщо ви не зберігаєте копії, ви не зможете відповісти на запитання, що і коли ви говорили батькам. Але ці дані можуть вам знадобитись.

6. НЕ ДОЗВОЛЯЙТЕ, ЩОБ З БАТЬКАМИ СПІЛКУВАВСЯ ТІЛЬКИ АСИСТЕНТ ДИТИНИ. Хоча ця посада ще не повністю прописана в українському законодавстві, усе більше родин користуються послугами приватно найнятих фахівців, які супроводжують дитину з особливими освітніми потребами в школі - індивідуально. Такі люди називаються асистентами дитини і мають чітке завдання - супроводжувати і допомагати тільки дитині, з якою вони працюють.

Якщо такий фахівець працює у вашому класі - вам пощастило, тому що дитина може отримувати індивідуальний супровід тоді, коли їй це потрібно. Однак є ризик однобічного бачення ситуації в класі. Тому якщо ви вчитель або асистент вчителя - знайдіть час і поспілкуйтесь з батьками особисто. Це потрібно для того, щоб вони мали кілька джерел інформації стосовщодоно успіхів та труднощів своєї дитини.

Також вчитель має усвідомлювати, що відбувається з дитиною. Тобто отримувати актуальну інформацію від асистента дитини та асистента вчителя. Отже, ВСІ мають працювати спільно. Батьки ж мають отримувати інформацію як готовий продукт співпраці фахівців.

7. НЕ ЗВОДЬТЕ ВСЕ ДО ПОНЯТЬ "ХОРОШИЙ" / "ПОГАНИЙ" ДЕНЬ. Одна мама назвала це "системою смайликів": "Якщо я отримую зі школи тільки смайлик, що посміхається чи тільки сумує, - для мене це не несе жодної інформації". Вона має рацію - має бути деталізація, а не загальні фрази.

8. НІКОЛИ НЕ ПРИХОВУЙТЕ ПОГАНІ НОВИНИ ВІД БАТЬКІВ. Дуже важливо інформувати батьків про те, що насправді відбувається в школі. Якщо ви говорите, що все нормально, а насправді це не так - у майбутньому це призведе до неприємностей та непорозумінь.

9. НЕ КОРИСТУЙТЕСЬ ПРАВИЛОМ "Я ПОЧНУ РОЗМОВУ, ТІЛЬКИ ЯКЩО МЕНЕ ЗАПИТАЮТЬ". Будьте проактивним (діяти ще до початку поведінки - ред.). Так само, як це працює в роботі з поведінкою учнів, в організації роботи класу - це дієво і в побудові взаємостосунків з батьками. Якщо ви чекаєте, коли батьки звернуться до вас із запитанням - ви чекаєте занадто довго. Спрямовуйте батькам інформацію та просіть про зворотний зв'язок. За кожної нагоди наголошуйте на важливості підтримки взаємної комунікації.

10. НЕ ОЧІКУЙТЕ, ЩО БАТЬКИ БУДУТЬ РОЗПОВІДАТИ ВАМ АБСОЛЮТНО ВСЕ. ЗАВЖДИ ЗАЛИШАЙТЕ ЇМ МІСЦЕ ДЛЯ ПОМИЛКИ ЧИ НЕДОМОВКИ. Життя батьків дітей з особливими освітніми потребами не менш напружене за ваше. Крім того, у батьків можуть бути свої перестороги та причини не надавати вам усю інформацію. Інформація про дитину часто зачіпає частину їхнього (родинного) особистого життя.

Наприклад, батьки можуть не сказати вам про зміну або введення нового препарату, не тому що не хочуть, а тому що їх занадто часто за це засуджують. Мовляв, "невже не можете впоратись без цього?". Це варто брати до уваги і наперед проговорювати з батьками різні теоретичні ситуації, яких ви б хотіли уникнути для налагодження плідної співпраці.
Джерело: статті Крістін Рів (дефектолог, США) Титульне фото: автор - AlexLipa, Drpositphotos Матеріал підготовлено за підтримки Міжнародного фонду "Відродження". Позиція Міжнародного фонду "Відродження" може не збігатися з думкою автора.

# data[].attributes.attachment_link.title
10 правил комунікації з батьками дітей з особливими освітніми потребами | Нова українська школа

# data[].attributes.attachment_link.description
Для успішного інклюзивного навчання батьки мають стати частиною шкільної команди. Проте налагодити з ними співпрацю - часом складне завдання. "Нова українська

# data[].attributes.headline
Рекомендації педагогам щодо роботи з дітьми з різними нозологіями

# data[].attributes.subject
Рекомендації педагогам щодо роботи з дітьми з різними нозологіями

# data[].attributes.attachment_link.title
Рекомендації педагогам щодо роботи з дітьми з різними нозологіями – Комунальна установа ”Інклюзивно-ресурсний центр” Південної міської ради

# data[].attributes.attachment_link.description
Інклюзивне навчання дітей з особливими освітніми потребами є технологічно складним педагогічним процесом. Він вимагає не тільки віртуозної роботи педагога, у якого в класі кілька дітей навчається за індивідуальним навчальним планом і потребують особливої уваги і допомоги, але й усієї команди супроводу дитини: психолога, фахівців з різних напрямків корекційної педагогіки, логопеда, асистента педагога. Одним із аспектів діяльності практичного психолога у складі команди супроводу є психологічна підтримка педагогів.

# data[].attributes.headline
ПОРАДИ ВЧИТЕЛЯМ

# data[].attributes.subject
ПОРАДИ ВЧИТЕЛЯМ

# data[].attributes.headline
Навчання дітей з ООП: адаптація та модифікація навчальних програм

# data[].attributes.subject
Навчання дітей з ООП: адаптація та модифікація навчальних програм

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Нова українська школа | Веб-ресурс НУШ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Нова українська школа" вже писала, що для дітей з особливими освітніми потребами важливо забезпечити комфортне, насамперед психологічно, середовище для навчання. Цьому сприяють адаптації та модифікації навчального простору, матеріалів та індивідуалізація підходів на основі визначення потреб конкретної дитини. Виконавча директорка Української асоціації поведінкових аналітиків, вчителька-логопединя й асистентка вчителя столичної школи №58 Ольга Малікова продовжила розповідь про методики адаптації та модифікації в другій частині семінару "Підтримка учнів з ООП в інклюзивному навчанні: адаптації та модифікації" від ГО "Смарт освіта". Цього разу спікерка докладно зупинилася на:

адаптації та модифікації навчальних програм;

поурочному плануванні матеріалу та викладанні для дітей з ООП;

адаптації та модифікації навчальних матеріалів;

ролі та функції вчителя, асистента вчителя та корекційних фахівців у навчанні дитини з ООП.

ЩО ТАКЕ МОДИФІКАЦІЯ НАВЧАЛЬНОЇ ПРОГРАМИ

Адаптація - це стратегії, що допомагають дитині з ООП засвоювати ті самі обсяги знань, що і її однокласники в інклюзивному класі. Тоді як модифікація - це зміна (зазвичай, спрощення) змісту предмету, програми викладання та, у результаті, рівня знань та навичок, які має опанувати дитина впродовж навчання.

Якщо у випадку адаптації зміст навчання відповідає рівню знань та навичок, що отримує весь клас, то модифікація - це змога дитині з ООП брати участь у навчальній діяльності, хоча рівень засвоюваних знань може не відповідати віковим особливостям учнів класу класу, у якому вона навчається.

ФУНКЦІЇ ПЕДАГОГІВ І АСИСТЕНТІВ

Для навчання учнів з особливими освітніми потребами працюють одразу кілька фахівців, і координація їхньої роботи важлива для успіху. Зазвичай із дитиною, окрім учителя, працюють асистент учителя, психолог, корекційні педагоги.

Найбільше навантаження лягає на плечі асистента вчителя, адже це людина, яка найбільше відслідковує реакції та специфіку поведінки учня з ООП, спостерігає, розуміє його потреби та методи їхнього задоволення. З іншого боку, цей фахівець має бути обізнаний із навчальними планами класу з кожного предмету.
Функції асистента вчителя:

знати особливості кожного учня з ООП у класі;

пам'ятати всі потрібні адаптації для кожної з таких дітей;

бути обізнаним у змісті навчальної програми з кожного предмету, що викладається в класі, а також усіх розділів освітньої програми загалом;

відслідковувати календарно-тематичне планування предметів;

знати й дотримуватися всіх модифікацій навчальних програм для учнів з ООП, якими опікується в класі.

заздалегідь вивчати зміст кожного уроку, на якому є дитина з ООП;

розробляти та виготовляти додаткові матеріали, адаптовані чи модифіковані під потреби дитини.

комунікувати з учителем, корекційними педагогами та батьками, а також допомагати дитині із соціальною комунікацією в класі;

над розробленням модифікованих програм (так само, як і над форматом адаптацій) асистенти працюють не самостійно, а разом з учителем.

Як часто треба обговорювати навчання дитини з ООП
Обговорювати питання навчальної практики таких дітей треба щонайменше раз на тиждень. Тоді як аналізувати їхні досягнення в навчанні та соціалізації, потрібно щоденно, до чи після уроків. Ця структурна робота дає змогу планувати уроки та готувати адаптовані чи модифіковані навчальні матеріали заздалегідь, за кілька тижнів до уроку з певної теми.
Роль психологів та корекційних фахівців
Їхня роль - у відслідковуванні емоційних та психологічних реакцій на навчальні заходи та надання рекомендацій щодо підтримки учнів з ООП у школі. Вчителі та асистенти можуть дотримуватися або не дотримуватися цих рекомендацій, але тільки комплексна робота з дитиною з ООП забезпечить максимальний ефект у засвоєнні знань та навичок.

АДАПТАЦІЇ У НАВЧАННІ
Адаптація спрямована на:

пошук і розроблення способів подання інформації та вивчення предмету дитиною з ООП з урахуванням особливостей її сприйняття;

використання додаткових засобів і матеріалів (карток, інструкцій, правил тощо);

розроблення та формування способів перевірки засвоєння знань та навичок.

Для кращого засвоєння матеріалу можна використовувати:

поділ завдань на кілька, простіших за змістом або покрокових;

зменшення тривалості виконання завдання або їхньої кількості за умови збереження рівня складності:

частіші повторення, спрощені інструкції до виконання;

залучення нетипових методик - комп'ютерних програм, візуалізаційних карток, предметів, аудіо- та відеороликів тощо;

оформлення навчальних матеріалів з огляду на фізіологічні потреби учня - великий шрифт, виділення кольором, підкреслення.

МЕТОДИКИ ОЦІНЮВАННЯ УЧНІВ, ЯКІ НАВЧАЮТЬСЯ ЗА АДАПТОВАНИМИ ПРОГРАМАМИ

Оцінювання рівня отримуваних знань та навичок за адаптованими програмами також потребує індивідуального підходу.
Рекомендації:

Письмові завдання можна складати окремо від завдань решти класу на основі індивідуального тестування за темами. Дитині може бути наданий додатковий час на виконання завдань або їхня скорочена кількість зі збереженням складності.

Учню з ООП може знадобитися допомога асистента або вчителя. Проте варто пам'ятати, що вони не мають розв'язувати завдання замість дитини, а лише надати допомогу в розумінні завдання та алгоритмах дій.

Можна запропонувати дитині виконати завдання нестандартно - у вигляді презентації, картинок, ілюстрацій - та показати результат особисто вчителю чи в невеликій групі однокласників, а не перед усім класом.

МОДИФІКАЦІЯ НАВЧАЛЬНОЇ ПРОГРАМИ

Основні завдання модифікації - спрощення, виключення чи ущільнення змісту навчальної програми з урахуванням особливостей учня з ООП. Також вона спрямована на забезпечення активності дитини в навчальній соціалізації (активній участі в навчанні класу) та організацію індивідуальних умов навчання за допомогою додаткових методів і засобів.

Особливість методики в тому, що вона не аналогічна вимогам та змісту навчання спеціальних шкіл. Ідея модифікованої інклюзії в тому, що дитина вчиться за тим же тематично-календарним планом, що і весь клас загальноосвітньої школи. Теми уроків для учня з ООП та решти учнів збігаються, але різняться матеріали, підходи та глибина вивчення. Програми ж спеціальних шкіл можна (і варто!) використовувати як методичний матеріал визначення змісту навчання та класифікацій оцінювання.

Отже, основні принципи модифікації:

спрощення (зменшення складності цілей і / або змісту);

виключення (скорочення кількості дисциплін, що вивчаються, або зменшення вимог до кінцевих цілей вивчення предмету та виключення певного змісту);

поєднання або ущільнення (інтеграція деяких предметів в один курс або інтеграція кінцевих цілей, змісту).

Для модифікації навчальних планів та змісту уроків використовують:

скорочення обсягу матеріалу, що вивчається на уроці;

зменшення кількості тем з однієї чи кількох дисциплін;

заміна завдання на інше за збереження напряму вивчення дисципліни (наприклад, набрати текст на комп'ютері замість писати його ручкою);

зниження складності завдання (складання замість множення);

використання додаткових матеріалів - карток, алгоритмів дії, правил - у вигляді малюнків чи позначок;

повторення інструкцій та алгоритмів дії.

Відповідно, і система оцінювання учнів з ООП, які навчаються за модифікованими програмами, розробляється окремо з урахуванням індивідуальних можливостей. Завдання до перевірки мають передбачати прості дії замість складних (намалювати замість написати, обчислити за допомогою калькулятора тощо).

ПОУРОЧНЕ ПЛАНУВАННЯ

Поурочне планування роботи для особливої дитини - це, переважно, завдання асистента вчителя. Він має отримати від педагога тему і план наступного уроку для всього класу, продивитися навчальний матеріал, що буде використовуватися, проаналізувати інформацію і зробити низку висновків:

чи потрібна його підопічному психолого-емоційна адаптація на цьому уроці;

чи достатній рівень попередньої підготовки для розуміння матеріалу;

чи потрібні додаткові (і які саме) матеріали - адаптовані або модифіковані;

які саме завдання учень зможе виконати, повністю чи частково, яка допомога йому потрібна;

чи передбачено залучення дитини до усних відповідей, роботи біля дошки чи в групах;

які саме інформацію та навички дитина має отримати наприкінці уроку (визначається разом з учителем).

Тобто кожне заняття дитини з ООП у класі має бути пропрацьоване педагогами заздалегідь, щоби провести ним учня покроково, не відволікаючи решту класу від теми уроку.

АДАПТАЦІЯ ТА МОДИФІКАЦІЯ НАВЧАЛЬНИХ МАТЕРІАЛІВ

Коли ми говоримо про навчальні матеріали для дітей з ООП, то в обох випадках є багато спільного. Насамперед, це спрощення: чіткі інструкції та алгоритми виконання, виключення неважливих компонентів, зменшення інформативного навантаження.

Важливе значення має використання додаткових навчальних матеріалів:

тематичних карток, комп'ютерних програм, кольорів тощо (ми писали про це в першій частині матеріалу);

переформулювання правил та інструкцій більш доступними для розуміння й менш "науковими" словами;

додаткові схеми чи креслення - примітивні, але зрозумілі. Це можуть бути й логопедичні картки, і кубики Зайцева, і календарі, і спеціальні лінійки чи таблички.

Індивідуалізація - також обов'язкова вимога до адаптованих та модифікованих матеріалів. Стосується це як навчальних, так і матеріалів для перевірки засвоєних знань. Усі ці матеріали обов'язково мають відповідати тематиці занять усього класу.
Анна Степанова-Камиш, "Нова українська школа" Титульне фото: автор - vizualni, Depositphotos

# data[].attributes.attachment_link.title
Навчання дітей з ООП: адаптація та модифікація навчальних програм | Нова українська школа

# data[].attributes.attachment_link.description
адаптації та модифікації навчальних програм; поурочному плануванні матеріалу та викладанні для дітей з ООП; адаптації та модифікації навчальних матеріалів; ролі та функції вчителя, асистента вчителя та корекційних фахівців у навчанні дитини з ООП

# data[].attributes.headline
Оцінювання учнів з ООП

# data[].attributes.subject
Оцінювання учнів з ООП

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
КЗО ДОМРЦ ДОР

# data[].attributes.attachment_link.title
Оцінювання учнів з ООП під час інклюзивного навчання

# data[].attributes.headline
Спільне викладання в інклюзивному класі

# data[].attributes.subject
Спільне викладання в інклюзивному класі

# data[].attributes.attachment_link.title
Кабінет Міністрів України - Про схвалення Національної стратегії розвитку інклюзивного навчання на період до 2029 року та затвердження операційного плану заходів з її реалізації на 2024—2026 роки

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Нова українська школа | Веб-ресурс НУШ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
П'ятий клас - нелегкий для багатьох дітей через потребу адаптуватися до нових умов навчання. Діти з особливими освітніми потребами відчувають чи не найбільше розгублення й потребують додаткової підтримки. Про те, як зробити перехід до середньої ланки освіти максимально комфортним для них, розповідали на вебінарі "Підготовка батьків дітей з ООП до переходу з молодшої в середню школу. Про що треба знати?" від ГО "Смарт освіта" за підтримки МФ "Відродження". Практичні поради давала команда педагогів із полтавської школи №20; Читайте в статті про:

складові успішного переходу дітей з ООП від початкової до середньої школи;

особливості раннього підліткового віку;

завдання батьків у команді супроводу п'ятикласників;

алгоритм переходу дітей з ООП до середньої ланки освіти.

ОСНОВНІ ПРАВИЛА

Починати перехід дитини з ООП у середню школу, наголошують експертки, потрібно заздалегідь. Тому в 4 класі проводиться психологічна діагностика її готовності до навчання в 5 класі.

Здійснюється спостереження на уроках, перервах, під час групових заходів, аналізується її здатність до комунікації, взаємодії з однолітками та дорослими. Збирається інформація про особливості розвитку дитини, її зацікавлення, навчальні труднощі, освітні потреби на етапі переходу до середньої школи, а також під час створення, реалізації та моніторингу виконання індивідуальної програми розвитку (ІПР). Аналіз щоденника спостережень за учнем упродовж початкової школи, якщо такий вівся, дасть змогу оцінити її сильні сторони, потреби та динаміку розвитку.

З результатами діагностики ознайомлюють педагогів, які будуть працювати з дитиною, а також їхніх батьків. Трапляється, що вчителі можуть потребувати додаткових консультацій щодо особливостей роботи з такою дитиною та її потреб. З іншого боку, батьків потрібно попередити про труднощі, що виникають у їхньої дитину через перехід до середньої школи.

Дитина може потребувати додаткових заходів із підготовки до середньої школи. Тоді команда супроводу (в тому числі й батьки) повинна розробити спільну стратегію допомоги та переходу (маршрутну карту). У ній потрібно зазначити план дій, функціональні обов'язки дорослих, які супроводжують дитину, її страхи, історію розвитку (з першого класу), сильні сторони та труднощі, які потрібно врахувати вчителям-предметникам, класному керівнику під час роботи з дитиною в середній школі.

Водночас учителі мають обов'язково забезпечити наступність між початковою та середньою ланками, а також зважати на те, що батьки можуть потребувати консультацій та психологічної допомоги, а отже - потрібно забезпечити комунікацію з ними (наприклад, групи у вайбері).

АЛГОРИТМ ПЕРЕЇОДУ ДИТИНИ З ООП ДО СЕРЕДНЬОЇ ШКОЛИ

Навесні перед закінченням початкової школи батькам дитини з ООП потрібно звернутися до інклюзивно-ресурсного центру для проходження комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку дитини. Фахівці ІРЦ дають висновок про:

рівень підтримки;

необхідні дитині психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові послуги.

Також вони дають практичні рекомендації батькам та фахівцям, які будуть працювати з дитиною.

Звернення можна оформити через онлайн-заяву або особисто. Перелік документів є на сайті ІРЦ чи можна дізнатися про нього телефоном. За новими правилами, комплексна оцінка тепер проводиться за місцем навчання (або перебування) дитини з обов'язковим спостереженням за нею в освітньому середовищі та консультаціями з педагогами закладу освіти. Саме тому батькам не рекомендують затягувати з вирішенням питання до кінця навчального року.

Батькам потрібно заздалегідь дізнатися в школі про те:

хто буде класним керівником дитини;

чи зміниться асистент учителя (важливо для емоційного комфорту дитини);

хто з учителів-предметників працюватиме з учнем;

чи мають учителі професійну підготовку та навички роботи з дітьми з ООП;

чи ознайомлені вони з особливостями та потребами дітей, з якими вони будуть працювати;

чи є в школі корекційні педагоги.

Батькам також треба познайомитися з психологом, соціальним педагогом та медичною сестрою закладу, а також обійти школу, аби переконатися в доступності освітнього середовища.

Організувати зустріч батьків із класним керівником та педагогами, де проговорити:

успіх та досягнення дитини (що їй вдається найкраще);

медичну інформацію про дитину за потреби;

успішні навчальні та поведінкові техніки, які застосовуються вдома;

позитивні та негативні змін у родині, що впливають на емоційний стан дитини;

попередній навчальний досвід;

цілі, над якими працюють дитина та її оточення.

1. Провести попередню бесіду з дитиною про те, які зміни її очікують у середній школі, наприклад, режиму дня, розкладу дзвінків, збільшення тривалості уроку та їхньої кількості на день, появу різних вчителів, більшу відповідальність та самостійність тощо.

2. У навчальному закладі формується команда психолого-педагогічного супроводу для кожної дитини з ООП з урахуванням її індивідуальних потреб. До її складу входять педагогічні працівники закладу (за потреби - залучені спеціалісти), фахівці ІРЦ та батьки.

За сприяння цієї команди розробляється індивідуальна освітня траєкторія учня, що враховує здібності, звцікавленнч, потреби, мотивацію, можливості учня, ґрунтується на виборі різновидів, форм і темпу здобуття освіти.

Складаються індивідуальний навчальний план та індивідуальна програма розвитку дитини.

ІНП:

визначає послідовність, форму й темп засвоєння освітніх компонентів програми;

враховує особливі освітні потреби учня, визначені ІРЦ;

визначає потребу в адаптації чи модифікації.

ІПР розробляється на підставі висновку ІРЦ та визначає особливості організації освітнього процесу, а саме:

рівень підтримки дитини;

адаптацію чи модифікацію освітнього середовища;

додаткові психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові послуги;

розклад, за яким буде навчатися дитина;

особливості проведення оцінювання;

додаткові напрями роботи з дитиною.

ВІКОВІ ОСОБЛИВОСТІ ПʼЯТИКЛАСНИКІВ

На 5 клас, зазначає Дар'я Пшичкіна-Фирсова, припадає початок кризи підліткового віку, що впливає на подальший розвиток особистості. Це місток між дитинством і дорослістю, коли діти вже бачать можливості, але ще не вміють керувати собою. І в цей момент вони дуже вразливі та потребують батьківської підтримки.

Почуття дорослості - "симптом" початку підліткового віку, який призводить до формування самосвідомості та здатності до ідентифікації на основі побудови відносин та порівняння себе з оточуючими (дорослими та однолітками).

Підлітковий вік має дві фази - негативну й позитивну. Вік негативної фази в дівчат припадає приблизно на 11-13 років, у хлопців - на 14-16. Вона характеризується почуттям тривоги, занепокоєності, роздратованістю, диспропорцією в психічному та фізичному розвитку, агресивністю, зниженням працездатності тощо. Поступово ця фаза змінюється позитивною - з'являється новий світ цінностей, потреба в інтимно-особистісному спілкуванні, коханні, мріях. На цьому етапі головним для дітей стає спілкування з однолітками.

Тому психологи радять уже з 4 класу активно розвивати в учнях комунікативну компетентність, соціально-емоційну сферу та емоційний інтелект. І ще більше уваги приділяти цим аспектам у 5 класі.

Значну роль у знаннєвому сприйнятті п'ятикласників відіграє перше враження, але дитина вже готова до аналізу отриманої інформації. Мислення (особливо в 11-12 років) має переважно конкретно-образний характер (наочний матеріал дуже важливий для засвоєння знань).

Учні цього віку здатні довше концентруватися на тому, що їм цікаво. Але з іншого боку, через розширення вимог до них та обсягу щоденної нової інформації, їхня увага загалом може знижуватися, навіть якщо порівняти з початковою школою.

Підлітковий вік характеризується підвищеною емоційною збудливістю, імпульсивністю, перевагою процесів збудження над гальмуванням, швидкою зміною настрою, схильністю до афектів. Також з'являється потреба в самоповазі, самоствердженні, визнанні однолітками; з'являється орієнтація на майбутнє (мрії, ідеали, перспективні плани, віддалена мета), виникає цікавість до внутрішнього світу.

ЯК БАТЬКАМ ПІДТРИМАТИ ДИТИНУ РАННЬОГО ПІДЛІТКОВОГО ВІКУ

Головна рекомендація від психологів - абсолютне прийняття дитини як запорука порозуміння в родині. Батькам варто допомогти майбутньому п'ятикласнику запам'ятати імена класного керівника, вчителів-предметників, нових учнів у класі.

Для полегшення переходу в середню школу варто створити в дитини, зокрема з особливими освітніми потребами, позитивне ставлення до школи. Тому в жодному разі не можна негативно говорити про школу, педагогів, інших учнів класу в присутності дитини.

Режим дня та зручне робоче місце також надзвичайно важливі в ранньому підлітковому віці, адже сприяють концентрації уваги на навчанні та створюють безпечне середовище для дитини з ООП.

Батькам треба навчитися радіти найменшим досягненням свого п'ятикласника й у жодному разі не порівнювати його з іншими, а також не змушувати працювати "на оцінку", бо це провокує шкільні страхи, невпевненість у своїх силах, тривогу щодо оцінок та покарання. Страх гальмує навчальну діяльність.

ВІДПОВІДІ НА ЗАПИТАННЯ ГЛЯДАЧІВ
- Дитина з ООП переходить у середню школу, де їй пропонують навчання в другу зміну, але для неї це неприпустимо. Що робити в такій ситуації?
Якщо школа, за якою закріплена територія, де ви проживаєте, має більше мінусів, ніж переваг, варто пошукати інші варіанти. Подивитися заклади в інших районах, вивчити сайти цих шкіл, з'ясувати, де є умови для навчання дітей з ООП.

Якщо ж скрізь буде відмова, то варто звернутися в місцеве управління освіти.
- Як відбувається оцінювання учнів з ООП у середній школі? Як пояснити педагогам, що не потрібно порівнювати дитину з іншими учнями, а оцінювати її власні успіхи?
Оцінювання відбувається відповідно до критеріїв оцінювання навчальних досягнень учнів, розроблених та затверджених МОН. І вони не враховують навчальну діяльність учнів з особливими освітніми потребами. З іншого боку, вчитель має розробити в кожному класі, де він викладає, свою систему оцінювання з різних видів робіт, а також продумати критерії оцінювання дітей з ООП. Це детдркладноально прописано в " Абетці для директора ".

Там же прописано, що до дітей, які мають труднощі, необхідно застосовувати формувальне оцінювання, тобто порівнювати досягнення учня в минулому й теперішньому в динаміці. І кожен учитель має прописати в індивідуальному навчальному плані, окрім необхідних адаптацій та модифікацій навчального матеріалу, систему оцінювання учня залежно від його потенційних можливостей.
- Скільки дітей з ООП можуть навчатися в одному класі?
В інклюзивному класі можуть бути 1-3 дитини з ООП, залежно від рівнів підтримки цих дітей. Наприклад, якщо в дитини 5 рівень, то в класі більше не повинно бути учнів з ООП. А от дітей із 2-3 рівнями допускається до 3 в одному класі. Це логічно, адже з дитиною 2-3 рівня підтримки працювати легше, ніж із 5-м.

А ще зважаймо на те, що на 5 рівні дитині повинні надати асистента дитини. Тобто кількість дорослих у класі вирзбільшується остає до трьох, і до цього треба пристосуватися і вчителю, і нормотиповим однокласникам. Якщо така ситуація в дітей з 1 класу, то вони швидко звикають, тому що не знають, як може бути інакше. А коли дитина з ООП з'являється в колективі пізніше (наприклад, переведена в середню школу із закладу 1 ступеня), то адаптаційний період потрібен усім.

Проте насправді бувають випадки, коли таких дітей більше. Це трапляється, якщо батьки на момент зарахування дитини до школи приховують інформацію про особливі потреби своєї дитини або ж отримують висновок ІРЦ, уже коли навчання розпочалося.

- Що робити зі ставкою асистента вчителя, якщо про особливі освітні потреби дитини зʼясувалося після початку навчання.

Якщо в школі кілька класів на паралелі, то питання може бути вирішено перерозподілом учнів між класами. Але трапляєтьс, що вчитель інклюзивного класу може лишитися без асистента. Школа не має права відмовити батькам у відкритті інклюзивного класу, проте якщо це трапляється після початку навчального року, у закладу не завжди є достатнє фінансування на нову посаду асистента, та і знайти його не завжди легко.

Після отримання висновку ІРЦ батьки можуть одразу написати заяву керівнику закладу, і школа повинна відреагувати - відкрити інклюзивний клас і надати ті послуги з підтримки, які вона може організувати на цей момент. Наприклад, корекційні заняття, якщо в школі є корекційні педагоги, психолог тощо.

Щодо всіх послуг, які школа не може надати одразу, то керівництво повинно звернутися із заявою до управління освіти, щоби воно відшукувало можливість забезпечити асистентом вчителя та іншими послугами новостворений інклюзивний клас.
- Як працювати асистенту вчителя, якщо дитина з ООП ходить до школи лише кілька днів на тиждень?
Асистент педагога не закріплюється за конкретною дитиною, як асистент дитини, а допомагає вчителю в роботі з усім класом. Ба більше - у класі може бути не одна дитина з ООП, й асистент у будь-якому разі потрібен педагогу на заняттях.

Тож якщо дитини з ООП із якихось причин немає на уроках, асистент однаково працюватиме з класом разом із педагогом. Але після закінчення уроків він чи вона повинен зв'язатися з учнем з ООП та донести до неї інформацію, яка була важливою на уроках, що та пропустила.

З іншого боку, школі варто з'ясувати причини, з яких дитина не відвідує заклад, - чи вона багато хворіє, чи батьки не вважають за потрібне ходити в школу щодня, чи дитину в школі ображають і вона через це пропускає уроки тощо.

- Хто складає модифіковані та адаптовані програми для дитини з ООП - асистент вчителя, який працює з класом чи вчитель-предметник?

Модифікацію та адаптацію програми робить учитель-предметник за своєю дисципліною. А потім до роботи береться команда супроводу, яка визначає, чи відповідає складена програма потребам дитини, та затверджує документ чи вносить у нього корективи.

- Що робити вчителю, якщо дитина з ООП не хоче вчитись?

Треба з'ясувати ще і причину, з якої дитина не хоче вчитися. Можливо, це нерозуміння вчителем її потреби й завищені вимоги. Або не розроблені адекватні критерії оцінювання й не погоджені з командою супроводу.

Насамперед треба з'ясувати, який саме предмет спричиняє труднощі, а що вдається легко та приносить задоволення, а тоді - акцентувати увагу дитини на її досягненнях та допомагати поступово долати складнощі. Тут, до речі, стає в пригоді міждисциплінарне навчання: якщо ви зможете пояснити дитині, як її досягнення в тому, що їй подобається, залежать від предметів, які даються складно, залежить її мотивація до вивчення цих дисциплін.

А ще, можливо, якщо всі модифікації та адаптації матеріалу зроблено правильно й учителі налаштовані до дитини позитивно, і школа зробила все й навіть більше, тоді є сенс звернутися до сімейних обставин, до того, яке в родині склалося ставлення до школи та шкільних обов'язків дитини.

Але головне - треба пам'ятати, що немає "цілющої пігулки" від усього, тобто в кожному випадку треба шукати індивідуальний шлях. І застосовувати формувальне оцінювання своїх дій: чи ми зробили все, щоби динаміка розвитку дитини була позитивною, де ми не допрацювали й що ще можна спробувати.
Анна Степанова-Камиш, "Нова українська школа" Титульне фото: автор - Eleonoraos, Depositphotos Публікація підготовлено за підтримки Міжнародного фонду "Відродження". Позиція Міжнародного фонду "Відродження" може не збігатися з думкою автора.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як підтримати дітей з ООП у переході до середньої школи | Нова українська школа

# data[].attributes.attachment_link.description
П'ятий клас - нелегкий для багатьох дітей через потребу адаптуватися до нових умов навчання. Діти з особливими освітніми потребами відчувають

# data[].attributes.attachment_link.title
Ключові компетентності

# data[].attributes.attachment_link.title
рекомендації

# data[].attributes.attachment_link.title
рекомендації

# data[].attributes.attachment_link.title
рекомендації

# data[].attributes.attachment_link.title
рекомендації

# data[].attributes.attachment_link.title
рекомендації

# data[].attributes.headline
«Якісний підхі

# data[].attributes.body
«Якісний підхід до реалізації ІПР: визначаємо цілі й модифікації»

# data[].attributes.attachment_link.title
[Вебінар] Якісна реалізація рекомендацій висновку ІРЦ у закладі освіти: критерії, принципи, методи

# data[].attributes.attachment_link.title
Організація роботи з дітьми з ООП: інклюзія з нуля

# data[].attributes.attachment_link.title
[Вебінар] Співпраця асистента вчителя з педагогами: супровід інклюзивного навчання у сучасних умовах

# data[].attributes.attachment_link.title
[Вебінар] Рівні підтримки осіб з ООП – зміни, новації, нововведення

# data[].attributes.attachment_link.title
[Вебінар] Робота команди психолого-педагогічного супроводу для дітей з ООП

# data[].attributes.attachment_link.title
Перелік навчальної літератури рекомендованої Міністерством  освіти і науки України для використання в закладах загальної середньої освіти для дітей з особливими освітніми потребами у 2018/2019 навчальному році

# data[].attributes.attachment_link.title
Кабінет Міністрів України - Про схвалення Національної стратегії розвитку інклюзивного навчання на період до 2029 року та затвердження операційного плану заходів з її реалізації на 2024—2026 роки

# data[].attributes.headline
Реформування і

# data[].attributes.body
Реформування інклюзивного навчання

Національна стратегія розвитку інклюзивного навчання на період до 2029 року: огляд інновацій

У червні 2024 року Кабінет Міністрів України ухвалив Національну стратегію розвитку інклюзивного навчання на період до 2029 року, а також затвердив операційний план заходів для її реалізації у 2024–2026 роках. Цей стратегічний документ відображає новий підхід до політики у сфері освіти, спрямований на створення безпечного, доступного та якісного освітнього середовища для всіх, незалежно від індивідуальних особливостей людини. Стратегія передбачає як підвищення рівня інклюзивності навчальних закладів, так і вдосконалення умов для надання освітніх послуг дітям з особливими освітніми потребами.

# data[].attributes.attachment_link.title
Перелік навчальної літератури та навчальних програм, рекомендованих МОН України для використання в освітньому процесі закладів освіти.xlsx

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Юлія Заброда

# data[].attributes.attachment_link.title
Адаптація та модифікація навчальних програм для учнів з ООП

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
«Центр професійного розвитку педагогічних працівників»

# data[].attributes.attachment_link.title
ПРИКЛАДИ МОДИФІКАЦІЙ У НАВЧАННІ ДІТЕЙ З ООП

# data[].attributes.attachment_link.description
Скріншоти із презентації Ольги Малікової