# data[].attributes.body
Прочитати твір Зірки Мензатюк "Каша"

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Мала Сторінка

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Я дуже люблю мандрувати. Об'їздила багато країн. Знаєте, де найцікавіше? Там, де бережуть і вміють гарно показати свої собори, свої звичаї та навіть свої страви. Тому я пишу про Україну. Своє треба знати й шанувати. Бо ми цікаві світові саме цим". (Зірка Мензатюк)
Зірка Мензатюк Зірка Мензатюк КАША
Пройшов дощ, пісок вологий, то дівчатка пекли торти: один з ромашками, другий з нагідка́ми, третій, найкращий, з трояндовими пелюстками. Івась допомагав, квіточки збирав. Коли раптом, мов шуря-буря, не знати звідки з'явився змій. Був він трошки дурний, але ж зовні того не видно.
- Ану, хто буде зі мною битися? - заревів він.
Діти розбіглися, як миші. Тільки Івась лишився, бо дуже злякався. Так злякався, що його ніжки мов приросли до землі.
- Хто ти такий? Як тебе звуть? - ревнув до нього змій.
- І... Івась... - ледве пролепетав хлопчик.
- Іван? Та ще, може, й Побиван? - зрадів змій. - Тебе мені й треба. Гайда битися!

Івась з переляку тільки очками кліпав. Тоді Олеся, побачивши його скруту, вискочила з-за куща, за яким сховалася від змія, і заступила Івася. "Чи цей змій, бува, не дурний, що хоче битися з меншим за себе?" - подумала вона. А вголос сказала:

- Не бийся з ним, змію, бо він ще мало каші з'їв!
- Га? Мало з'їв? - гарикнув змій. - То принеси йому ще.
Хай він з'їсть, а я почекаю.
А сам міркує: "Подумаєш, якась там каша! Я жар, вогонь їм, я все одно дужчий!"
Олеся винесла з хати миску пшоняної каші і подала Івасеві. Хлопчик їсть, а змій сидить та до каші придивляється.
- Що ти їси, таке гарне та жовте? Часом не золото? - запитався він.
- А золото, золото! - відповіла Олеся, бо зрозуміла, що змій пришелепуватий. - Наша каша золота! На вогні варилася, на жару вмлівала, ще й масла в ній ціла грудка, бо маслом каші не зіпсуєш!
Тут уже змій серйозно задумався. Золото, знав він, дороге! Навіть за жар дорожче. Мабуть, від нього прибува більше сили! "Пожую-но і я золотця", - вирішив змій. Полетів до себе в печеру, де в черепочку, у темному куточку тримав захований скарб. Вийняв золотий дукат, гризнув його та й зуба зламав. "Ти диви, яке тверде, - здивувався він. - Треба його цілим ковтнути". Ковтнув, та й мало що не вдавився!
- От біда! Не можу я золото їсти! - вражено похитав головою змій. - Не буду з тим хлопцем битися. Хоч він і малий, але краще не треба. Не полечу в його село.
З досади влігся в печері і захропів, аж стіни задрижали.
Діти здивувалися, а ще більше зраділи, що змій не вернувся.
- Хай і не прилітає! - сказала Олеся. - Івась тим часом виросте. А вирісши, всипле змієві березової каші1! Отоді він знатиме, як бійки затівати!

*1 Всипати березової каші - покарати.

За матеріалами: Зірка Мензатюк. "Зварю тобі борщику". Львів, "Видавництво Старого Лева", 2012. Ілюстрації Олесі Магеровської.
Джерело: Хрестоматія сучасної української дитячої літератури для читання в 1, 2 класах серії "Шкільна бібліотека". Укладання Тетяни Стус. Львів, "Видавництво Старого Лева", 2016, стор. 41 - 44.

На відео: Дитячу казку Зірки Мензатюк "Зварю тобі борщику" читає Володимир Горянський:

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
зірка мензатюк

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
збірка зварю тобі борщику

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
ілюстрації олесі магеровської

# data[].attributes.attachment_link.title
Зірка Мензатюк, "Каша" (казка зі збірки "Зварю тобі борщику")

# data[].attributes.attachment_link.description
"Я дуже люблю мандрувати. Об'їздила багато країн. Знаєте, де найціка

# data[].attributes.body
Обчислити завдання на с.7