# data[].attributes.body
*Find 10 navneord + 10 udsagnsord fra jeres lokaltet til poetisk sangtekst.

*Optag 2-3 ambiencer til inspiration og måske endda brug i produktion.

# data[].attributes.attachment_link.title
Hvem Jeg Var (Hvis Nogen Skulle Spørge Dig)

# data[].attributes.attachment_link.metadata.title
Hvem Jeg Var (Hvis Nogen Skulle Spørge Dig)

# data[].attributes.body
Banegård ord:

Tog

Togkontrollør

Togkort

Travlhed

Telefon

Computer

Kaffe

To go mad

Seven eleven

Mennesker

Børn

Togskinner

Bus

Buskort

Letbane

Ur

Togafgange skilt

Rulletrappe

Maccen

Kantsten

Asfalt

Cykler

Cykelkæde

Hund

Hundesnor

Mængde

Stress

Beton

Højtaler

Det grønne køkken

Kontrolafgift

# data[].attributes.body
Forvirring summer rundt i banegårdens terræn

en pige griner højlydt til en halvfuld dreng

jeg sukker og rykker mig et skridt til siden

for forbipasserende passagerer, jeg holder øje med tiden

minutterne går langsommere end nogensinde før

Mit tog bliver rykket til 15:40

tænder en smøg og sætter mig ned

på den sidste ledige plads, ved siden af manden der lugter af sved

det er ikke første gang jeg sidder her og venter

og kigger ud på de andre mennesker

jeg undrer mig over hvem de er, hvor de skal hen?

er de på vej hjem, venter de på en ven?

er der andre som mig, der lider af kedsomhed

der bliver en smule frustrerede af dette ligegyldige tidsfordriv?

# data[].attributes.attachment_caption
Råber af mig mens venter på letbane (cut)

# data[].attributes.attachment_caption
Gå ikke over sporet der kommer tog (cut)

# data[].attributes.body
Her sidder jeg

i en togvogn, på et fedtet sæde med hvad der kun kan være flere årtiers sæd og bræk på

men det vælger jeg at ignorere

her sidder jeg og er bare mig

mine høretelefoner omfavner mine ører

og min taske ligger pænt på sædet ved siden af

præcis der hvor jeg lagde den tidligere i håb om at

der ikke ville sætte sig nogen ved siden af mig

egentlig ville det være meget høfligere at give plads,

men bare tanken om en anden person siddende så tæt op af mig,

så tæt på de måske kommer til at strejfe min arm i et forsøg på at tage deres jakke af, så tæt på at deres ben slår mod mit når toget tager en specielt skarp drejning,

den tanke giver mig myrekryb

og så står valget jo mellem min egen og andres komfort

og jeg vælger min egen, hver eneste gang

det er måske selvisk, det gør mig måske til bare endnu et af verdens semi-røvhuller

men det vælger jeg at ignorere

her sidder jeg

og kigger på menneskerne omkring mig

de er alle præcis ligesom mig og det er ikke ment på sådan en cheesy ligestillings måde

det er egentlig bare en sød måde at sige at de alle sammen er pænt fucking kedelige at se og høre på

men det er måske derfor jeg nyder det så meget mere

for moren der sidder ved siden af og prøver at balancere et barn i sit skød mens hun taler i telefon med en ven

er egentlig ikke speciel spændende eller pæn at se på

og det er den gamle mand, som er faldet i søvn med åben mund nu egentlig heller ikke

og det gør intet andet end at fremme min indre monolog om hvordan jeg er bare lidt bedre end alle andre

du ved alt det der main character pis

det giver mig illusionen af at jeg betyder lidt mere end jeg egentlig gør

men i virkeligheden kunne jeg ikke betyde mindre i denne kæmpe klump metalskrot som bevæger sig henover endnu en ubetydelig mark et sted mellem Roskilde og Tølløse

men det vælger jeg jo at ignorere

her sidder jeg

ikke rigtig nogen speciel, ikke en kendis eller nogen som yder specielt meget mere end alle andre til verdenen

jeg er jo bare mig

og måske er det også fint nok

bare at være mig i en nasset togvogn kl. 19:09 på en almindelig torsdag aften

# data[].attributes.body
Jeg er så fandens træt jeg tror falder om

Var til en fest, så videre, før jeg så mig om

Nu jeg i toget med så mange andre tærtte sjæle

Stilheden er så tung, man sku tro at den ku kvæle

Der en der hoster (host) og jeg rømmer mig (ahem)

Lukker øjnene for en stund og nu drømmer jeg

Vågner med et sæt, “må jeg se kort eller billet?”

Jeg roder rundt i rundt i tasken, opdager for sent at mit rejsekort blev glemt

Så det ud af toget før jeg får en bøde

Farer ud af toget, halvfuld og forvirret

(Bang!)

“Ej shit, det må du undskylde!”

“Det gør ik noget. Jeg må videre”

# data[].attributes.body
Lille speak som intro

Vers 1:

Forvirring summer rundt i banegårdens terræn

En pige griner højlydt til en halvfuld dreng

Sukker, rykker et skridt til siden

For forbipasserende, holder øje med tiden

Det er ikke første gang, jeg sidder og venter

Og kigger ud på de andre mennesker

Er der andre som mig, plaget af kedsomhed

Trætte af det ligegyldige tidsfordriv

Pre-chorus

Omkvæd:

(Kor - rest in beats)

Mennesker sværmer rundt

Mængderne bevæger sig i takt for en stund

Fanget i hverdagens venterum

Her vi alle på lige grund

Vers 2:

Sidder i toget med andre trætte sjæle

Vi har intet valg, end at tilbage i sædet læne

Der en der hoster, jeg rømmer mig

Lukker øjnene og nu drømmer jeg

(Drømmende kor før det cutter pludseligt ud)

Vågner med et sæt, “må jeg se kort og billet?”

(Bla bla bla)

Farer ud af toget, godt og grundigt forvirret

(Bang!)

“Ej shit det må du undskylde!”

“Det gør ikke noget. Jeg må videre.”

Pre-chorus

Omkvæd:

Mennesker sværmer rundt

Mængderne bevæger sig i takt for en stund

Fanget i hverdagens venterum

Her vi alle på lige grund

Outro (Kor - Ambience fader ind)

# data[].attributes.body
Intro

vers

vers

pre chorus

omk

(break)

vers

vers

pre chorus

omk

c stykke

omk

slut