# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Історія України. Рівень стандарту. 10 клас. Хлібовська
* Куди емігрували після поразки Української революції її лідери? * Що таке "лінія Керзона"? * Коли завершилося вигнання німецьких окупантів з території України? Українці у військових формуваннях держав Об'єднаних Націй
У Другій світовій війні більшість українців воювала на боці антигітлерівської коаліції, але частина з різних мотивів підтримала Німеччину та її союзників. Зокрема, поширеною серед них була ідея про можливість створення Українського війська у складі Вермахту. Українські націоналісти вбачали у співпраці з Німеччиною можливість здобуття незалежності України від СРСР. У цивільного населення були інші мотиви: воно намагалося вижити в умовах окупації. Із початком Другої світової війни до 120 тисяч українців Галичини й Волині у складі Війська Польського боронили свої історичні землі від нацистів, а згодом - і від радянських солдатів. Поруч з ними воювали ветерани Української революції 1917-1921 років, які виїхали сюди після її завершення. Коли ж у 1941 році почалася німецько-радянська війна, з полонених поляків та українців було набрано армію під командуванням генерала Владислава Андерса. Звісно, це було краще, ніж помирати у ГУЛАГу. З цієї ж причини закарпатські українці вступали до 1-го Чехословацького армійського корпусу під командуванням Людвіга Свободи. Загалом у лавах Червоної армії воювало 6 мільйонів українців.

Українці також входили до збройних формувань Канади (Британська імперія) і США. У канадській армії служив кожен десятий українець із тих, що проживали у Канаді. Їх загальна кількість становила 35-45 тисяч. Вони діяли як на Американському континенті, так і на території Європи й Азії. До прикладу, Богдан Панчук, капітан військово-повітряних сил Канади, за успішну висадку в Нормандії був нагороджений орденом Британської імперії. Більшість українців, котрі мешкали в США, йшли добровольцями на фронт. Близько 80 тисяч американців українського походження воювали у Тихому океані, у Малій Азії, Північній Африці, Європі. Ймовірно, у 1945 році вони зустрілися зі своїми земляками-українцями на Ельбі. Сотні американських українців відзначено за хоробрість, а вояк Микола Миньо посмертно нагороджений Почесною конгресовою медаллю за те, що сам атакував і знищив німецьке кулеметне гніздо. Морський піхотинець 5-ї американської дивізії Майкл Стренк, лемко-українець, був одним із шести солдатів, які підняли американський прапор на острові Іодзіма (Японія).
Підняття американського прапора над Іодзімою. Серед солдатів - українець Майкл Стренк
Після нападу Німеччини на Францію українці, які об'єдналися навколо Українського Народного Союзу (УНС), виявили бажання зі зброєю в руках захищати французьку землю. До французького Іноземного легіону було завербовано 5 тисяч українців. Вони - учасники боїв під Седаном, на Соммі (травень 1940 року), на Сені, Марні, Луарі (червень 1940 року). У серпні 1944 року на бік французьких партизанів перейшли українські підрозділи, зокрема курінь імені Івана Богуна та курінь імені Тараса Шевченка, розквартировані на території Франції у складі 30-ї піхотної дивізії військ СС. А легіонери української дивізії "Галичина", які проходили підготовку у Франції, створили партизанський загін під орудою поручика Осипа Круковського. Ще одним партизанським загоном керував лейтенант Червоної армії Василь Порик, який утік із німецького полону. За відважний вчинок був удостоєний звань Національний герой Франції, Герой Радянського Союзу. Залишились у світі мільйони могил українців, які воювали по різних боках фронтів. Наші земляки загинули, воюючи за чужі інтереси і власні переконання. Всі вони були синами й дочками уярмленої України.

1. У військових формуваннях яких держав воювали українці Галичини, Волині, Закарпаття?

2. Наведіть приклади героїзму українців в арміях Британської імперїї та США.

3. Стисло охарактеризуйте участь українців у військових формуваннях Франції.

2. Українське питання на Ялтинській і Потсдамській конференціях. Завершення Другої світової війни
Наближення Другої світової війни до завершення вимагало від союзників по антигітлерівській коаліції вирішення важливих міжнародних питань. Вони обговорювали їх на Ялтинській (Крим) та Потсдамській (Німеччина) конференціях, тут же вирішували й українське питання. Ялтинська конференція тривала упродовж 4-11 лютого 1945 року. У ній взяли участь очільники трьох країн: Йосип Сталін (СРСР), Франклін Рузвельт (США) та Вінстон Черчілль (Велика Британія). У Ялті було прийнято кілька рішень, що безпосередньо стосувались України: встановлення українсько-польського кордону уздовж "лінії Керзона" з відхиленнями від неї у деяких районах на 5-8 кілометрів на користь Польщі; включення України до складу держав-засновників ООН. Перше означало, що союзники визнали за СРСР Західну Україну і Західну Білорусь, анексовані в 1939 році, друге свідчило, що ті ж союзники визнали внесок України в перемогу. Потсдамська міжнародна конференція відбулася 17 липня - 2 серпня 1945 року. Делегацію СРСР очолював Йосип Сталін, США - Гаррі Трумен, Великої Британії - Вінстон Черчілль, якого після перемоги лейбористів на виборах до парламенту змінив Клемент Еттлі. У Потсдамі СРСР переконав союзників визнати чинними його кордони станом на 22 червня 1941 року, тобто в складі СРСР залишилася Галичина, Волинь, Бессарабія та Північна Буковина.

Звільнення Закарпаття від угорських загарбників відбулося в результаті Карпатсько-Ужгородської операції. Після вступу Червоної армії на цю українську територію її доля була вирішена. 26 листопада 1944 року в Мукачевому відбувся з'їзд Народних комітетів Закарпатської України, ініційований радянською владою. Делегати з'їзду ухвалили рішення про приєднання до УРСР. Правове врегулювання цього питання відбулося 29 червня 1945 року, коли уряди Чехословаччини та СРСР/СССР домовилися про включення Закарпаття до складу УРСР/УССР. У січні 1946 року було створено Закарпатську область.

Після вигнання нацистських окупантів з України німецько-радянська війна тривала. У звільненні країн Європи і штурмі Берліна взяли участь 92 радянські оперативні з'єднання, у яких воювали десятки тисяч воїнів-українців. У повітряному бою над Берліном збив свій 64-й ворожий літак двічі (згодом - тричі) Герой Радянського Союзу Іван Кожедуб. Одним із тих, хто встановлював прапор Перемоги над Рейхстагом у Берліні, був лейтенант Червоної армії українець Олексій Берест. 8 травня 1945 р. антигітлерівська коаліція прийняла Акт капітуляції Німеччини, але оскільки за московським часом уже було 9 травня, то саме ця дата увійшла в нашу історію як День Перемоги над нацистською Німеччиною. Щоправда, згідно з Указом Президента України, з 2015 року 8 травня відзначається як День пам'яті і примирення. Улітку 1945 року українці у складі радянських військ брали участь у розгромі Японії. 2 вересня 1945 року на лінкорі "Міссурі" генерал-лейтенант Червоної армії українець Кузьма Дерев'янко від імені СРСР/СССР підписав Акт капітуляції Японії. Так завершилася Друга світова війна.

1. Які рішення стосовно України прийнято на Ялтинській і Потсдамській конференціях?

2. Коли Закарпаття було приєднано до УРСР?

3. Коли завершилася німецько-радянська війна, а коли - Друга світова війна?

Іван Кожедуб (1920-1991) Український льотчик
Народився в сім'ї церковного старости в селі Ображіївка на Сумщині. Удень допомагав по господарству, а вечорами зачитувався літературою про авіацію. Навчаючись у хіміко-технологічному технікумі, одночасно вступив до аероклубу. Відтоді авіація стала сенсом його життя. Згодом навчався в Чугуївській школі пілотів-винищувачів, де залишився працювати як інструктор. Із початком німецько-радянської війни училище евакуювали в Середню Азію. Вихованці Івана Кожедуба демонстрували у боях високу майстерність, а їхній наставник потрапив на фронт лише навесні 1943 року. Перший бойовий виліт виявився невдалим. Це стало хорошим уроком на майбутнє. Від бою до бою зростала майстерність молодого льотчика. У повітряній сутичці над Берліном у травні 1945 року Іван Кожедуб збив ще один літак, довівши їх особистий рахунок до 64-х. У серпні 1945 року Іван Кожедуб втретє став Героєм Радянського Союзу. Його вважають кращим асом не тільки СРСР, а й союзників. Ім'я Івана Кожедуба присвоєно Харківському університетові повітряних сил.
Кузьма Дерев'янко (1904-1954) Український військовик
Народився у селі Косенівці на Уманщині. Батько був каменярем, а ще - борцем за національні й соціальні права. Тому 1907 року його заслали на п'ять років на північ Росії. Туди ж із трьома маленькими дітьми поїхала дружина. Після повернення Кузьма Дерев'янко вступив до гімназії в Умані (нині - Черкаської області). Але через нестачу коштів здібний хлопчик покинув навчання. Допомагав батькові у каменоломні й матері по господарству. Вісімнадцятирічним вступив до Київської, а після її закінчення - до Харківської військової школи. У 1933 році став слухачем Військової академії в Москві, де ґрунтовно вивчив англійську мову. Захоплювався футболом, велоспортом, любив співати. У 1939-1940 роках був учасником радянсько-фінської війни, де отримав позачергове звання полковника. Другу світову війну завершив у званні генерал-лейтенанта. Першим з українців побачив зруйноване місто Нагасакі й відчув на власному здоров'ї наслідки радіаційного опромінювання. 2 вересня 1945 року на лінкорі "Міссурі" представники Японії і країн-переможниць підписали Акт капітуляції Японії. Коли ж для підпису підійшов представник СРСР Кузьма Дерев'янко, йому аплодували усі американські моряки. Він став легендою ще за життя. Серед його численних нагород - орден "Легіон заслуг", який отримав у травні 1946 року від Президента США Гаррі Трумена. Указом Президента України 2007 року Кузьму Дерев'янку посмертно було присвоєно звання Героя України.
3. Внесок українського народу в перемогу над нацизмом
Звільнення України від німецько-фашистських окупантів, що тривало два роки або ж 680 діб, стало важливим етапом на шляху до перемоги над Німеччиною та її союзниками. 7 командувачів фронтів і армій та 200 генералів Червоної армії були українцями. Із 6-ти мільйонів українців, які в ній воювали, лише половина повернулися додому. Кожен другий, хто залишився живим, став інвалідом. 250 тисяч українців воювали у лавах союзників. Сотні тисяч українців боролись із нацизмом у Русі Опору, зокрема через УПА за роки її існування пройшло 100 тисяч українців. Втрати цивільного населення в Україні становили 5 мільйонів людей, з яких 1,4 мільйона - жертви Голокосту.

Радянська влада під час евакуації з України вивезла сотні промислових об'єктів, майно і худобу тисяч колгоспів, радгоспів, десятки наукових і навчальних закладів, осередків культури, історичні цінності. Усе інше намагалися знищити, аби не дісталося ворогові. У східні райони СРСР виїхало майже 3,5 мільйони кваліфікованих робітників і спеціалістів, науковців, творчої інтелігенції з України, деякі там і залишилися. Не повернулися до радянської України і близько 250 тисяч біженців, остарбайтерів та в'язнів з Німеччини та Австрії. Вони виїхали переважно до країн Північної і Південної Америки, Західної Європи, Австралії. Значну частку емігрантів складали вчителі, лікарі, юристи, священники і близько 200 дипломованих учених. Чималу кількість культурних цінностей в Україні пограбували, а то й зруйнували німецькі окупанти. Вони знищили кілька сотень кінотеатрів, 151 музей, 110 вишів, 62 театри. До Німеччини вивезли 33 тисячі найцінніших музейних експонатів, 50 мільйонів рідкісних книг, понад 5 тисяч рукописів, понад 3 тисячі стародруків тощо. Так само діяла й радянська влада. До прикладу, З листопада 1941 року радянською диверсійною групою підірвано головний храм Києво-Печерської лаври - Успенський собор XI століття. У внутрішні райони СРСР/СССР евакуювали музеї, архіви, бібліотеки. По дорозі деякі з них були втрачені, інші так і залишилися в Росії.

У результаті бойових дій в Україні було зруйновано понад 700 міст і селищ, десятки тисяч сіл. Гітлерівці спалили 1377 сіл разом із жителями. Трагедія в містечку Корюківка на Чернігівщині була найкривавішою на теренах усієї Європи: за два дні загони СС та угорської військової жандармерії знищили 6700 мешканців. Майже вщент зруйнували міста Тернопіль, Київ і Харків, великої розрухи зазнали Дніпропетровськ (нині Дніпро), Запоріжжя, Полтава. Знищено 2 мільйони будинків, унаслідок чого понад 10 мільйонів мешканців залишилися без даху над головою. Загалом матеріальні втрати України під час війни оцінюють у 285 мільярдів карбованців, або 100 мільярдів доларів за тодішнім курсом валют. Український народ зробив значний вклад у перемогу над нацизмом. Тільки та перемога далася дорогою ціною.

1. Який людський потенціал використали союзники у війні?

2. Стисло доведіть думку. Під час війни Україна була пограбована.

3. Які матеріальні втрати України у війні?

Амет-Хан Султан (1920-1971) Кримськотатарський льотчик
Народився у місті Алупка (Крим). Батько, дагестанець за походженням, працював робітником, а мати, кримська татарка, займалася домашнім господарством. Живучи на березі моря, мріяв про далекі мандрівки, а коли п'ятнадцятирічним уперше побачив літак, почав плекати нову мрію - здійнятися у небо. Відтак записався до Сімферопольського аероклубу, а згодом вступив до Качинського авіаційного училища. Німецько-радянську війну пройшов від першого до останнього дня. Після звільнення від гітлерівців Криму на кілька днів приїхав у рідну Алупку відвідати батьків. Саме тоді на його очах відбувалася депортація кримських татар з історичної батьківщини. Лише завдяки допомозі друзів Амет-Хану Султану вдалося захистити від виселення рідну матір, але його молодший брат Імран був репресований "за співробітництво з окупантами". Двічі Герой Радянського Союзу, льотчик-винищувач здійснив 603 бойових вильоти. У 130 повітряних боях особисто збив 30 ворожих літаків і у складі групи - 19 . Нажахані вороги дали йому прізвисько "Чорний диявол". Після війни аж до своєї трагічної загибелі у 1971 році продовжував літати - випробовував літаки. На його рахунку тестування понад 100 типів літаків, за що отримав звання "Заслуженого льотчика СРСР".
За даними Українського інституту національної пам'яті У той час, коли... на теренах України завершилася Ялтинська міжнародна конференція, ... у Японії тривали бої за острів Іодзіма, що завершилися підняттям американського прапора, зокрема й українцем Майклом Стренком. Кузьма Дерев'янко. Українець, який поставив крапку у війні: Іван Кожедуб | Пишемо історію: https://www.youtube.com/watch?v=0zgkYBocJ0g Олександр Довженко. Щоденник. (1941-1945 роки): Підсумуйте свої знання
1. Запам'ятайте дати і події, пов'язані з ними:

- 4-11 лютого 1945 року - Ялтинська конференція;

- 9 травня 1945 року - День Перемоги над нацистською Німеччиною;

- 17 липня - 2 серпня 1945 року - Потсдамська конференція;

- 2 вересня 1945 року - капітуляція Японії; завершення Другої світової війни.

2. Поясніть значення поняття капітуляція.

3. Складіть історичну довідку "Українці у військових формуваннях інших держав".

4. Напишіть твір-роздум "Ціна перемоги".

﻿

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Міністерству освіти і науки України

# data[].attributes.attachment_link.title
Ціна Другої світової війни - Історія України. Рівень стандарту. 10 клас. Хлібовська

# data[].attributes.attachment_link.description
Ціна Другої світової війни - Україна в роки Другої світової війни - Історія України - Рівень стандарту - 10 клас - Хлібовська Г. М. - НУШ - Нова українська школа - Підручник - 2023

# data[].attributes.attachment_link.title
Україна в роки другої свтової війни. Програма

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Цей контент створено завдяки Міністерству освіти і науки України

# data[].attributes.attachment_link.title
Завершення Другої світової війни. Ціна перемоги - Історія України. Профільний рівень. Повторне видання. 10 клас. Власов

# data[].attributes.attachment_link.description
Завершення Другої світової війни. Ціна перемоги - Україна в роки Другої світової війни - Історія України. Повторне видання - Профільний рівень - 10 клас - Власов В. С. - НУШ - Нова українська школа - Підручник - 2023

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Цей контент створено завдяки Міністерству освіти і науки України

# data[].attributes.attachment_link.title
Україна на завершальному етапі війни. Радість і смуток перемоги - Підручник з Історії України (рівень стандарту). 10 клас. Гісем - Нова програма

# data[].attributes.attachment_link.description
Україна на завершальному етапі війни. Радість і смуток перемоги - Україна в роки Другої світової війни - Історія України - Рівень стандарту - 10 клас - Гісем О. В. - Нова програма - Підручник - 2018

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Підручник з Історії України. 10 клас. Пометун - Нова програма

Цей підручник можна завантажити у PDF форматі на сайті тут.
1. Депортація кримських татар та інших народів Криму
Коли й за яких обставин відбулася депортація представників різних народів із Криму?

Після очищення Криму від нацистських військ радянська влада здійснила депортацію татар, греків, вірмен та представників інших народів, які проживали на півострові. Вони були звинувачені у зраді, хоча близько 50 тис. кримських татар на момент депортації воювали у складі Червоної армії.

Чим пояснює державний комітет оборони необхідність виселення з Криму татарського населення? Про що свідчать спогади німецьких військових?
З постанови Державного Комітету Оборони № 5859 від 11 травня 1944 р. "Про кримських татар". Цілком таємно
Багато кримських татар зрадили Батьківщину, дезертирували з частин Червоної Армії, що обороняли Крим і переходили на бік противника. Кримські татари співпрацювали з німецькою окупаційною владою, брали участь в організованих німцями "татарських національних комітетах", переслідували нетатарське населення Криму, готували відокремлення Криму від СРСР за допомогою німецьких збройних сил.
Враховуючи викладене, Державний Комітет Оборони ухвалює:
Всіх татар виселити з Криму і поселити їх на постійне місце проживання як спецпоселенців в районах Узбецької РСР ... Зобов'язати НКВС СРСР (т. Берія) виселення кримських татар завершити до 1 червня 1944 р. Встановити такий порядок і умови виселення: а) дозволити спецпереселенцям взяти свої особисті речі, одяг, посуд, продовольство; б) для організації прийняття від спецпереселенців залишеного ними... зерна та сільгоспродуктів відрядити в Крим необхідну кількість працівників; в) зобов'язати Народний Комісаріат Шляхів Сполучень організувати перевезення спецпереселенців із Криму в Узбецьку РСР спеціально сформованими ешелонами. Розрахунки перевезень здійснити за тарифами перевезень засуджених...

Голова Державного Комітету Оборони Й. В. Сталін
Зі спогадів німецького фельдмаршала Е. Манштейна
Більшість татарського населення Криму ставилося до нас дружньо. Нам вдалося сформувати з татар збройні загони самооборони, завдання яких полягало в охоронні своїх селищ від партизан.
З листа німецького військовослужбовця з німецько-радянського фронту
Тут проти нас б'ється багато татар. Я не хотів би зустрітися з татарами навіть уві сні.

4 липня 1944 р. НКВС СРСР завершив виселення "спецпереселенців" із Криму. За свідченням Л. Берії, усього було виселено 225 009 осіб, зокрема татар - 183 155, болгар - 12 422, греків - 15 040, вірмен - 9621.

Про що свідчать наведені документи? Які думки, почуття вони у вас викликають?
Зі спогадів Г. Ібрагімової про виселенням сім'ї
Нас виселили... 18 травня 1944 р. Виселення відбувалося жорстоко. О третій годині ранку діти ще спали, увійшли солдати, наказали, щоб ми за п'ять хвилин зібралися і вийшли з дому. Нам не дозволили взяти ні речі, ні продукти... Стояв плач дітей. Чоловік воював на фронті. Я була з трьома дітьми. З нашого села вивезли 30 сімей, з яких вижили неповних 5 сімей.
Зі спогадів А. Весніна, колишнього військовослужбовця, виконавця операції виселення кримських татар
О 3-й годині 30 хвилин ранку підійшли до аулу Ойсул. Ми заходили в хати й оголошували: "Іменем радянської влади! За зраду Батьківщини ви виселяєтесь в інші райони СРСР". Операцію підготували блискуче: в аул прибуло стільки американських "фордів" і "студебекерів", вони вивезли всіх до залізничної станції. Одна стара, збожеволівши від горя, кинулася тікати в степ і була зрізана кулеметною чергою; безногого інваліда, який заявляв про свої права, волоком потягли до машини і кинули в кузов. Між групами було змагання: хто раніше завершить свою дільницю.

Серед виселених 68 % становили жінки та діти. Особливо важкими були для кримчан перші роки. Погано одягнуті, голодні й деморалізовані люди масово гинули. За період з травня 1944 р. по січень 1949 р. померло більше 44 тис. спецпереселенців.
2. Становище в західних областях України
Яким було становище населення в Західній Україні?

У червні 1944 р., з ініціативи командування УПА, поблизу Самбора відбулися збори представників українського визвольного руху. Учасники зборів створили загальнонаціональний всеукраїнський центр - Українську Головну Визвольну Раду (УГВР), що була проголошена "найвищим керівним органом Українського Народу на час революційної боротьби, аж до формування уряду Української Самостійної Соборної Держави". Своєю метою УГВР визначила створення "Української Самостійної Соборної Держави на українських етнографічних землях... із справедливим соціальним ладом без гніту і визиску, без більшовиків і капіталістів".

Ситуація в західноукраїнських землях не дала змоги УГВР сформувати місцевий апарат влади. На місцях ефективніше діяли структури ОУН і УПА. Командування УПА розгорнуло мобілізаційні заходи, намагаючись збільшити чисельність своїх збройних сил для боротьби проти радянської влади. Особливо активно проводилася мобілізація в Галичині, де всі молоді чоловіки повинні були прибути в табори УПА на військовий вишкіл. Щодо тих, хто відмовлявся, застосовувалися репресії.

Водночас прихід радянських військ так само супроводжувався мобілізацією. Чоловіки віком від 18 до 50 років мали "добровільно" йти до Червоної армії, щоб змити кров'ю безчестя перебування під нацистською окупацією. їх відправляли на фронт найчастіше без військової підготовки.

Ускладнило ситуацію в краї і розгортання польського руху. На початку січня 1944 р., після переходу радянськими військами колишнього польсько-радянського кордону, польський уряд в екзилі проголосив, що Західна Україна є складовою частиною території Польщі й радянське командування має сприяти передачі влади на цих землях полякам. Проте й сам польський національний рух не був єдиним (частина польського Руху опору перебувала під впливом еміграційного уряду й підтримувала Армію Крайову, а друга орієнтувалася на співпрацю з прокомуністичними силами та Армією Людовою).

За таких умов населення Західної України, втомившись від соціально-економічної та політичної нестабільності, почало схилятися до того, щоб прийняти радянську владу, що спиралась на Червону армію.

Керівництво ОУН і УПА, прогнозуючи перспективи зміцнення позицій радянської влади, стало на шлях радикальних дій. УПА здійснила серію терористичних акцій проти комуністів, співробітників НКВС і тих, хто співпрацював з радянською владою.

До яких змін у настроях населення могли призвести дії, запропоновані Р. Шухевичем?
Зі звернення Романа Шухевича - головнокомандувача УПА до повстанців
Домагатися, щоб ні одне село не визнало радянської влади. ОУН має діяти так, щоб усі, хто визнав радянську владу, були знищені. Не залякувати, а знищувати! Не потрібно боятися, що люди проклянуть нас за жорстокість.

Відновлення радянської влади в Західній Україні здійснювалося із залученням військ НКВС, сил міліції та партійних органів. Часто щодо місцевого населення проводилися репресивні акції. У 1944-1945 рр. радянськими військами та каральними органами в західних областях республіки було проведено близько 40 тис. операцій. Як наслідок 103 тис. повстанців убито і 125 тис. затримано. За той же час повстанці здійснили 6 тис. операцій та 14,5 тис. диверсій і терористичних актів, від яких загинуло понад 30 тис. осіб.

Радянська влада, намагаючись підірвати зв'язки УПА з місцевим населенням, вдалася до виселень сімей, звинувачених у зв'язках з повстанцями. Це трактувалося як "додаткові заходи у боротьбі з бандитизмом". Унаслідок таких "заходів" у 1944-1945 рр. із Західної України було депортовано в східні та північні райони СРСР 200 тис. осіб. Водночас радянські органи активно почали добирати місцеві кадри, спираючись на які, можна було б утвердити в краї комуністичну владу. На початку жовтня 1944 р. на керівні посади рекомендували понад 2 тис. місцевих активістів, близько 700 осіб зарахували на службу в органи НКВС і міліцію.
3. Внесок українського народу в перемогу над нацизмом
Яким був внесок українського народу в перемогу над нацизмом? Якою ціною дісталася ця перемога? Поясніть свою думку.

На завершальному етапі війни Німеччина вичерпала свої ресурси й 8 травня 1945 р. капітулювала перед країнами антигітлерівської коаліції. Наступного дня, довідавшись про цю подію, люди стали висловлювати свою радість з приводу закінчення війни.

Україна, як і весь цивілізований світ, вшановує 8-9 травня День пам'яті та примирення і День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні. Перемога над нацистськими окупантами дісталася дорогою ціною. За роки німецько-радянської війни Україна втратила разом із загиблими, депортованими, емігрантами й тими, хто не повернулися з евакуації, 14,5 млн осіб. Як зауважував відомий англійський політик В. Черчилль, "з-поміж усіх народів, які опинилися під владою Німеччини, чи не найбільше постраждав український. Але, разом з тим, він ціною мільйонів своїх представників зробив величезний внесок у перемогу над нею".

Німецько-радянська війна набула в Україні всенародного характеру. Чимало українців відправлялись добровольцями на фронт, інші долучались до опору нацистським окупантам і воювали у складі партизанських загонів. Захищали Батьківщину від нацистського й комуністичного окупаційних режимів вояки УПА, виборюючи незалежність України.

Загальна кількість мобілізованих за роки війни й відправлених на фронт з України перевищила 6 млн осіб. Понад 2 тис. українців, які воювали у складі радянської армії, стали Героями Радянського Союзу, 32 особи - двічі Героями, а льотчик Іван Кожедуб - тричі Героєм.

Чимало українців воювали проти нацизму за межами своєї країни. Зокрема, 120 тис. вихідців з України діяли у військових формуваннях Польщі, майже 80 тис. - у військових з'єднаннях США, близько 45 тис. - у збройних силах Канади, 5 тис. українців воювали в лавах Іноземного легіону Франції. Українці боролися проти нацизму й у формуваннях французького Руху опору. Тут успішно діяли партизанські загони, очолювані представником української передвоєнної еміграції Осипом Круковським та колишнім радянським офіцером (який утік з німецького полону) Василем Пориком. У 1944 р. на території Франції воювали проти нацистів два партизанські батальйони (імені Тараса Шевченка та імені Івана Богуна), що складалися з колишніх українських остарбайтерів і військовополонених.

Тож український народ є переможцем у німецько-радянській і Другій світовій війнах, а його перемога гідна того, щоб бути прикладом для сьогоднішніх захисників України.
4. Культура в роки війни
Що було характерним для стану освіти в умовах війни? У чому полягали особливості досліджень українських науковців, розвитку літератури та мистецтва на окупованих ворогом територіях?

Війна наклала свій відбиток на загальний стан культури України, насамперед на освіту. Евакуйовані з України учні розпочали 1941/1942 навчальний рік в школах Росії, Туркменії, Казахстану, Киргизії, Грузії та інших республік.

У яких умовах навчалися школярі в евакуації?
Історик В. Абраїмов про умови навчання евакуйованих дітей
Школа працювала у три зміни, без достатнього освітлення. Опалювалась вона відходами з лісопереробного підприємства. Навчалися діти різних національностей: як місцеві (були класи удмуртські, татарські, російські), так і евакуйовані (українці, білоруси, поляки, євреї, цигани). З настанням холодів учні і вчителі верхнього одягу в школі не знімали. За партами тісно, писати незручно. Та й писати не було на чому: зошитів не вистачало, писали на газетах упоперек друкованого тексту. Катастрофічно бракувало підручників.

Після очищення окремих територій від гітлерівців на них відновлювали діяльність радянські школи. У 1943/1944 навчальному році в Україні діяло близько 13 тис. шкіл, де навчалося понад 1,77 млн дітей, проте вони охопили тільки третину дітей шкільного віку.

Чи можемо побачити на цій фотографії відбиток воєнного часу? Як ви думаєте, чи всі школи Донецької області на той час були такими? Чому?
Перший урок у школі № 2 після звільнення від окупантів у м. Єнакієве Донецької області (1944 р.)
З 1944/1945 навчального року радянська влада запровадила навчання дітей у школах із семи років. Кількість шкіл в УРСР порівняно з попереднім роком збільшилась у 2 рази - до 26,5 тис., а чисельність учнів - у 2,6 рази і становила 4,6 млн. Водночас для підлітків, які працювали, було відкрито 732 школи робітничої й сільської молоді.

Поверталися з евакуації й вищі навчальні заклади. На час завершення вигнання з України німецьких окупантів у республіці відновили роботу 113 вищих навчальних закладів.

Обставини воєнного часу змусили евакуювати наукові установи України в східні райони СРСР. Евакуйовані інститути працювали на потреби фронту, розробляючи нові види зброї, прилади для авіації, радіолокації і пеленгації. Після вигнання німецьких окупантів з українських земель при Президії АН УРСР було створено Науково-технічний комітет сприяння обороні на чолі з президентом Академії наук УРСР О. Богомольцем. Наукові установи продовжили працювати на оборону: інститут чорної металургії випробовував бойові якості артилерійських систем, інститут електрозварювання АН УРСР на чолі з Є. Патоном застосовував метод автоматичного дугового зварювання для збирання корпусів танків. Завдяки цьому покращилась якість танків та швидкість їх виробництва. Радянська промисловість випустила танків у два рази більше, ніж Німеччина (102 тис. проти 48 тис.). Академік О. Богомолець разом з колегами Інституту клінічної фізіології винайшов сироватку для лікування ран. Тільки за 1943 р. її було виготовлено 3 млн доз. Інститут біохімії АН УРСР на чолі з академіком О. Палладіним створив препарат для згортання крові. Учені інституту клінічної медицини під керівництвом академіка М. Стражеско, досліджуючи інфекцію ран, удосконалили систему лікування, завдяки якій вдалося врятувати сотні тисяч бійців.

Мали здобутки й науковці-гуманітарії. У 1942 р. співробітники Інституту історії України АН УРСР опублікували "Нариси історії України".

Водночас в умовах евакуації служба держбезпеки плела павутиння інтриг у середовищі науковців та слідкувала за ними. Кожне необережне слово фіксувалося й доводилося до відома компартійної верхівки. Особлива увага приділялася "проявам українського націоналізму".

У складній ситуації опинилися ті науковці, які залишилися на окупованій території. Дехто плекав надії на те, що "культурна німецька нація" з порозумінням поставиться до прагнень українських інтелектуалів й окупаційна влада піде їм назустріч. Однак сподівання виявилися марними. Нацисти, так само як сталінський тоталітарний режим, виявили занепокоєність національним рухом в Україні й намагалися гальмувати ці процеси, віддаючи перевагу власним інтересам.

Значний внесок у мобілізацію українського населення боротьби з окупантами здійснили літератори та митці. На початку війни найбільшого поширення набула публіцистика, і літератори сповна використовували цей жанр. Багато письменників, з-поміж яких О. Довженко, Є. Петров, Б. Польовий та ін., стали військовими кореспондентами.

Панівним літературним жанром у роки війни була поезія. Публікували свої збірки В. Сосюра, М. Рильський, П. Тичина.

Особливу популярність серед бійців здобула сатира, яка піднімала їх бойовий дух, надихала на героїчні вчинки. Її неперевершеним майстром вважався Остап Вишня, якого в 1943 р. звільнили з ГУЛАГівських таборів. Гуморески Остапа Вишні, зокрема його "Зенітку", знав майже кожний боєць.

Вагомим ідеологічним чинником у роки війни стало й кіно. Уже наприкінці 1941 р. відновили в евакуації свою роботу Київська (м. Ашгабад) й Одеська (м. Ташкент) студії художніх фільмів.

Важливою подією в документальному кіно стала кіноповість О. Довженка "Україна в огні" (1943 р.), що стверджувала віру в український народ, який попри величезні втрати відроджувався до нового життя. Проте Й. Сталін та його поплічники "оцінили" цю кіноповість так: "..Націоналістична поволока настільки затьмарила свідомість Довженка, що він перестав бачити величезну виховну роботу, яку провела наша партія в народі... Кіноповість є антирадянською, яскравим виявом націоналізму, вузької національної обмеженості".

Чому, на вашу думку, кіноповість О. Довженка була заборонена?
Кадр із фільму "Незабутнє" (1967 р.). Фільм створено за мотивами кіноповісті О. Довженка "Україна в огні", яку було заборонено Й. Сталіним у 1944 р.
Героїко-патріотичні теми знайшли відображення у творчості художників. Найбільш активно розвивалася графіка. Розповсюджувалися плакати, листівки, карикатури. Майстрами плакату були: В. Касіян "У бій, слов'яни!"; В. Литвиненко "Україна вільна!" та інші.

Яке враження справляє на вас плакат? Якою була мета такого мистецтва?
Василь Касіян. Плакат "Смерть німецьким окупантам! У бій, слов'яни!" (1942 р.)
Тема патріотизму була провідною у творчості композиторів, зокрема Ю. Мейтуса, К. Данькевича та ін. За роки війни було написано близько 350 музичних творів різних жанрів. Піднімали бойовий дух бійців фронтові концертні бригади, у складі яких виступали відомі актори українських театрів: Зоя Гайдай, Павло Вірський, Юрій Тимошенко, Юрій Березін та ін.

Що відбиває фото? Що об'єднує концертну групу і глядачів? Яке значення мали такі виступи для бійців на фронті? Чому?
Фронтова концертна бригада виступає перед бійцями 3-го Українського фронту
Складною виявилася ситуація у сфері культурного життя на окупованій території. Спочатку гітлерівці не заважали місцевій інтелігенції відроджувати культурне життя, але згодом змінили своє ставлення. У лютому 1942 р. багатьох активістів культурно-просвітницького руху було заарештовано. У Києві ув'язнили й розстріляли поетесу Олену Телігу й інших українських письменників. У відповідь оунівці та їхні прибічники із числа інтелігенції почали створювати мережу підпільного Руху опору, використовуючи при цьому легальні культурницькі організації, зокрема культурно-освітні товариства "Просвіти".

Проаналізувавши документ, дайте власну оцінку діяльності "Просвіт".
Історик М. Коваль про діяльність "Просвіт" у роки війни
У кожній організації "Просвіти" було кілька секцій: антибільшовицької пропаганди, шкільна, жіноча, церковна, друку, агрономічна та інші. Просвітянські гуртки ставили спектаклі, контролювали роботу шкіл, проводили лекції, влаштовували виставки, відзначали релігійні свята, видавали брошури і листівки. Із членів "Просвіт", переважно з інтелігенції створювався актив. На спеціальних курсах, що працювали при таких організаціях у Києві, Харкові, Полтаві, готувалися кадри для провінційних відділень. Згідно зі статутом деяких "Просвіт", до їхнього складу могли входити тільки українці віком не молодші 18 років, які мали двох поручителів із числа членів товариства.

Із посиленням репресій, спрямованих проти українських самостійників, "Просвіта" політизувалася (не зрідка на шкоду просвітницькій діяльності), ставала опозиційною до німецьких окупантів.

Нацисти, з одного боку, зневажливо ставилися до української культури, а з другого, виявляли зацікавленість у привласненні її шедеврів. Вони формували підрозділи, які вивозили до Німеччини культурні цінності. За даними радянських органів, гітлерівці вилучили близько 330 тис. експонатів музеїв України.
ПЕРЕВІРТЕ СЕБЕ
1. Розкажіть про депортацію татар та інших народів із Криму.

2. Опишіть становище населення західноукраїнських земель у 1944 - на початку 1945 р.

3. У яких умовах здійснювалось навчання школярів?

4. Розкажіть про діяльність наукових інститутів в умовах війни.

5. Якими були здобутки українського мистецтва в роки війни?

6. Проаналізуйте стан української літератури, образотворчого та кіномистецтва, музичної творчості в умовах війни.

7. Порівняйте ставлення німецького окупаційного режиму та радянської влади до української культури.

8. Спираючись на знання теми, а також на документи, що характеризують відчуття різних людей в Україні, висловте й аргументуйте свою думку з приводу вшанування 8-9 травня Дня пам'яті та примирення і Дня перемоги над нацизмом у Другій світовій війні.

9. Схарактеризуйте причини та наслідки депортації кримських татар й інших народів із Криму. Подивіться кінофільм "Хайтарма" і проаналізуйте його історичну основу.
Постер кінофільму "Хайтарма" (2012 р.)
10. Дайте оцінку внеску українського народу в перемогу над нацизмом у Другій світовій війні. У процесі підготовки до виконання такого завдання зверніться з відповідними запитаннями до старших членів вашої родини та використайте цей матеріал в есе.

﻿

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Міністерству освіти і науки України

# data[].attributes.attachment_link.title
Ціна війни - Підручник з Історії України. 10 клас. Пометун - Нова програма

# data[].attributes.attachment_link.description
Ціна війни - Україна в роки Другої світової війни - Перша половина XX століття - українська модерна політична нація в горні війн і революцій - Історія України - Рівень стандарту - 10 клас - Пометун О. І. - Нова програма - Підручник - 2018

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У Другій світовій війні українці понесли людські втрати більше, ніж Велика Британія, Канада, США та Франція разом узяті. Загальні людські втрати України від війни, включно із убитими, померлими, жертвами концтаборів, депортованими, евакуйованими, тими, хто відійшов разом із німцями, оцінюються у 8-10 мільйонів життів. Кількість українських жертв можна порівняти із населенням сучасної Австрії.

Відтак Укрінформ підготував інфографіку про внесок України у перемогу над нацизмом.

Україна опинилася в епіцентрі війни вже у вересні 1939 року. Протягом Другої світової війни бойові дії двічі прокотилися усією територією нашої Держави. У Червоній Армії загинув кожен третій (порівняно з кожним 20-м в армії Великої Британії). Наслідком зіткнення двох тоталітарних режимів стали небачені жертви як серед військових, так і серед цивільного населення України.
ХРОНОЛОГІЯ ПОДІЙ:
15 березня 1939 р. - проголошення незалежної Карпатської України. За декілька днів була окупована угорською армією.

23 серпня 1939 - підписання пакту Молотова-Ріббентропа. СРСР та Німеччина поділили сфери впливу в Європі.

1 вересня 1939 р. - Німеччина напала на Польщу. Тисячі українців воювали в польській армії проти нацистів.

17 вересня 1939 р. - СРСР напав на Польщу. Вторгнення завершилося приєднанням Галичини та Волині до СРСР.

22 червня 1941 р. - Німеччина напала на Радянський союз.

22 липня 1942 р. - гітлерівці захоплюють всю територію України.

Листопад 1944 р. - вигнання нацистів з території України.

8 травня 1945 р. - капітуляція нацистської Німеччини.

2 вересня 1945 р. - капітуляція Японії. Завершення Другої світової війни.

До середини 1950-х р. - боротьба українських повстанців проти радянської окупації.
ВНЕСОК УКРАЇНЦІВ У ПЕРЕМОГУ НАД НАЦИЗМОМ
Понад 6 млн. українців воювали у Червоній Армії під час 1941-1945 років. Близько 120 тисяч українців зустріло нацистів у вересні 1939 р. у складі польської армії. Переважно це були польські громадяни, які походили з Галичини та Волині, що входили до міжвоєнної Польщі.

На фронтах від Атлантики до Тихого океану, від Норвегії до Єгипту українці боролися у складі збройних сил США (80 тис.), Британської Імперії (45 тис.), Франції (6 тис.) та інших держав. Переважно це були представники української діаспори цих країн.

Протягом 1942-1950-х рр. в Україні воювала Українська Повстанська Армія, через лави якої пройшло близько 100 тис. людей.
ВТРАТИ УКРАЇНИ У ДРУГІЙ СВІТОВІЙ ВІЙНІ
У результаті бойових дій в Україні було зруйновано понад 700 міст і містечок, 16,5 тис. промислових підприємств, 18 тис. лікувальних установ, 33 тис. шкіл, технікумів, вузів і науково-дослідних інститутів, 19 тис. бібліотек, понад 30 тис. колгоспів, радгоспів, МТС. Десять мільйонів чоловік залишилися без даху над головою. Проте найстрашнішими були людські втрати, які, за підрахунками дослідників, в Україні становили 8-10 млн. чоловік (військові - 3-4 млн., цивільні - понад 5 млн).
Жертви голокосту:

29-30 вересня 1941 року - 33,771 євреїв були розстріляні у Бабиному Яру;

до 1,5 млн. євреїв загинули загалом в окупованій Україні;

більше 2 млн. вивезені на примусові роботи до Третього Райху;

Жертви радянських репресій після вигнання нацистів:

близько 500 тис. репресовано на Західній Україні;

у травні-червні 1944 року - депортовано 230 тис. кримських татар, болгар, вірмен і греків.

Таким чином, загальні демографічні втрати України, які включають убитих у боях, померлих у концтаборах, депортованих, евакуйованих та емігрантів, становили не менше 14 млн. чоловік.
Підготували: Мирослав Ліскович, Ігор Любшин З приводу придбання інфографіки звертайтесь за телефоном (044) 279-40-06 або пишіть на market2@ukrinform.ua

# data[].attributes.attachment_link.title
Внесок України у перемогу над нацизмом. Інфографіка

# data[].attributes.attachment_link.description
У Другій світовій війні українці понесли людські втрати більше, ніж Велика Британія, Канада, США та Франція разом узяті. Загальні людські втрати України від війни, включно із убитими, померлими, жертвами концтаборів, депортованими, евакуйованими, тими, хто відійшов разом із німцями, оцінюються у 8-10 мільйонів життів. Кількість українських жертв можна порівняти із населенням сучасної Австрії.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Український внесок у перемогу над нацизмом"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Соломія Подільська

# data[].attributes.attachment_link.title
Що варто знати про українців та Україну у Другій світовій війні

# data[].attributes.attachment_link.description
Сьогодні в Україні, так само як і у світі, відзначають День пам'яті та примирення. Цей...

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ірина Штогрін

# data[].attributes.attachment_link.title
Друга світова війна. Втрати України

# data[].attributes.attachment_link.description
1 вересня 1939 року із нападу Німеччини на Польщу розпочалася Друга світова війна. Це сталося через тиждень після підписання пакту Договору про ненапад між гітлерівською Німеччиною і сталінським СРСР ( і таємного протоколу до нього - Пакту Молотова-Ріббентропа). Трохи пізніше СРСР увів свої війська на територію Польщі, подаючи агресію як акт возз'єднання України.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
РЕАЛЬНА ІСТОРІЯ

# data[].attributes.attachment_link.title
Українці у Другій Світовій. ЩО нам БРЕХАЛИ совєтські підручники?

# data[].attributes.attachment_link.title
Українці в Другій світовій війні I Пишемо історію

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Історія для дорослих

# data[].attributes.attachment_link.title
ДРУГА. СВІТОВА. ВІЙНА ЗА УКРАЇНУ

# data[].attributes.attachment_link.title
Українська друга світова » Карти

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Вступ
Відзначення в Україні 2 вересня 2015 року 70-ї річниці завершення Другої світової війни відбувається на підставі Указу Президента "Про заходи з відзначення у 2015 році 70-ї річниці Перемоги над нацизмом у Європі та 70-ї річниці завершення Другої світової війни" та Закону "Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років". Урочисті заходи з нагоди річниці цієї події покликані вписати історію України цього періоду в загальносвітовий контекст.
І. Історична довідка
Друга світова війна - глобальний військовий конфлікт в історії Землі та причина найбільших трагедій ХХ століття. У війні взяли участь 80% людства, бойові дії велися 2/3 існуючих на той момент держав. Війна розпочалася 1 вересня 1939 р. із вторгнення військ нацистської Німеччини до Польщі, а завершилася 2 вересня 1945 р. із беззастережною капітуляцією Японії. Під час війни були здійснені найбільші в історії злочини проти людства (зокрема Голокост), а також вперше і востаннє використана в бою атомна зброя. До армій ворогуючих сторін було залучено понад 110 млн солдат, загальні втрати військових та цивільного населення складають понад 50 млн осіб. За результатами війни було створено ООН (Україна - один із засновників) та сформовано сучасну систему міжнародних відносин.

Шлях до початку війни був відкритий Пактом Молотова-Ріббентропа 23 серпня 1939 р. Згідно із таємним протоколом до нього, нацисти та комуністи ділили Східну Європу на зони інтересів. Внаслідок цих домовленостей Третій Райх отримав можливість безперешкодного вторгнення в Польщу, СРСР в підсумку розширився за рахунок Західної Білорусі та Західної України, Бессарабії з Буковиною, трьох країн Балтії, а також частини Фінляндії.

Український вимір ІІ світової війни не обмежувався лише боротьбою Вермахту та Радянської армії на українській території, як це традиційно подає (пост)радянська історіографія. Насправді ж в рамках Другої світової в Україні велася не одна, а кілька воєн:

німецько-польська війна 1939-1945 рр.;

польсько-радянська війна 1939 р.;

радянсько-румунська війна 1940-1945 рр.;

німецько-радянська війна 1941-1945 рр.;

німецько-українська війна 1941-1944 рр.;

радянсько-угорська війна 1941-1945 рр.;

радянсько-словацька війна 1941-1945 рр.;

польсько-українська війна 1942-1947 рр.,

радянсько-українська війна 1939-1954 рр.

Усі ці конфлікти мають безпосередній стосунок до Другої світової війни, оскільки були спровоковані нею, ставши її відгалуженнями та продовженням. Також до українського виміру війни входить участь українців в бойових діях поза Україною (наприклад у радянсько-фінській "Зимовій війні" 1939-1940 рр.) та у складі іноземних армій. Безпосередньо перед початком ІІ світової війни мала місце угорсько-українська війна 1939 р., що вибухнула внаслідок проголошення незалежності Карпатської України.

Друга світова війна для України розпочалася 1 вересня 1939 р. із німецьким вторгненням в Польщу.До 120 тис. українців у лавах Війська Польського розпочали світову боротьбу проти нацизму, 8 тис. з них загинуло протягом місяця війни. Також 1 вересня Люфтваффе бомбардувало Львів та інші західноукраїнські міста, що перебували у складі Польщі. Між 12 та 22 вересня Львів пережив подвійну облогу із заходу нацистськими військами, із сходу - радянськими.

СРСР вступив в Другу світову війну 17 вересня 1939 р. на боці нацистської Німеччини. В цей день радянські війська вступили в Польщу на допомогу німецьким та окупували Західну Україну та Західну Білорусь. Протягом двох років Москва була союзницею Берліна, що у 1940 р. ледь не призвело до війни Великої Британії та Франції проти СРСР.

Нацистсько-комуністичний союз був зруйнований 22 червня 1941 р. і з німецьким вторгненням в СРСР. Протягом року з початку німецько-радянської війни Україна була окупована військами Третього Райху, вигнання нацистів розпочалося восени 1943 р. і завершилося наприкінці 1944 р. Український напрям був головним на Східному фронті: тут діяло від 50 до 75% всіх дивізій Вермахту і половина всіх радянських сил.

Нацистський окупаційний режим в Україні був одним з найжорстокіших в світі. Безпосередньо своїми руками або із залученням "добровільних помічників" з числа місцевого населення нацисти знищили 1,5 млн український євреїв та 20 тис. ромів.

Але якщо злочини проти людяності Третього Райху більш досліджені, то засудження злочинів комуністичного режиму ще триває. Найбільш відомими з них є Катинський розстріл, знищення політв'язнів у Західній Україні, підрив Дніпрогесу, використання в боях неозброєних селян - "чорної піхоти", депортації українців та інших народів, зокрема кримських татар.

Після перемоги над нацистською Німеччиною 8 травня 1945 р. СРСР приєднався до війни проти Японії. Беззастережна капітуляція Японії 2 вересня 1945 р. означала завершення ІІ світової війни, але окремі військові конфлікти, породжені нею, точилися ще декілька років. Організований спротив радянській владі на Західній Україні тривав до 1954 р., а окремі сутички - до 1960 р.

Україна зробила значний внесок у перемогу над нацизмом та союзниками Німеччини. На боці Об'єднаних Націй воювали українці у складі армій Великої Британії та Канади (45 тис. осіб), Польщі (120 тис.), СРСР (більше 6 млн), США (80 тис.) і Франції (6 тис.), а також визвольного руху в самій Україні (100 тис. в УПА) - разом 7 млн осіб. Понад 2,5 млн українців були нагороджені радянськими та західними медалями та орденами, більше 2 тис. стали Героями Радянського Союзу, з них 32 - двічі, а найкращий ас союзної авіації Іван Кожедуб - тричі.

Для України ІІ світова війна - національна трагедія, під час якої українці, позбавлені власної державності, змушені були воювати за чужі інтереси і вбивати інших українців. За Україну воювали дві тоталітарні системи, що однаково не рахувалися з ціною людського життя. Кожна сторона протистояння на українських землях намагалася продемонструвати свою прихильність до українства, але єдиним справді українським суб'єктом у роки війни був визвольний рух - передовсім, Українська повстанська армія.

З різних причин на німецькому боці воювало до 250 тис. українців та до 50 тис. було мобілізовано до армій союзників Третього Райху.

Україна понесла надзвичайні втрати внаслідок війни. Україна понесла надзвичайні втрати внаслідок війни. Під час бойових дій та в полоні загинуло 2,8 млн українських військових і підпільників зі всіх сторін, 5,2 млн цивільних загинуло через окупаційний терор та голод в тилу. Отже, безповоротні втрати України (українців та інших народів) склали 8 млн осіб, ще 2,4 млн склали втрати ненародженими. Матеріальні збитки становили 285 млрд тогочасних рублів (40% загальносоюзних страт). Внаслідок бойових дій постраждало понад 700 міст та містечок, 5,6 тис. мостів, 28 тис. сіл, 300 тис. господарств.
Хронологічна стрічка
23 серпня 1939 р. - Підписання пакту Молотова-Ріббентропа, що відкрив шлях до поділу Європи між Гітлером і Сталіним та початку Другої світової війни.

1 вересня 1939 р. - Німецьке вторгнення в Польщу, перше бомбардування Львова. Початок Другої світової війни для українців.

17 вересня 1939 р. - Радянський Союз вступив у війну на боці нацистської Німеччини та окупував і пізніше анексував Західну Україну.

28 червня 1940 р. - Радянська окупація і подальша анексія Бессарабії та Північної Буковини.

22 червня 1941 р. - Напад ІІІ Райху на СРСР, перетворення України на найбільше в світі поле бою між тоталітарними режимами.

30 червня 1941 р. - Проголошення у Львові Акту відновлення Української держави. Початок переслідування нацистами українського національного руху.

29 вересня 1941 р. - Початок масових розстрілів євреїв нацистами у Бабиному Яру.

22 липня 1942 р. - Остаточна окупація нацистами території України.

14 жовтня 1942 р. - Традиційна дата утворення Української повстанської армії - єдиної сили, що під час Другої світової війни боролася за незалежну Україну.

18 грудня 1942 р. - Початок вигнання нацистських окупантів з України.

24 серпня 1943 р. - Початок "Битви за Дніпро".

18 травня 1944 р. - Депортація з Криму цілого народу кримських татар.

11 липня 1944 р. - Створення Української головної визвольної ради (УГВР), що стала "верховним органом українського народу в його революційно-визвольній боротьбі".

23 листопада 1944 р. - Завершення вигнання нацистів з території України.

25 квітня 1945 р. - Відкриття Конференції Об'єднаних Націй у Сан-Франциско, яка створила Статут Організації Об'єднаних Націй (ООН).

8 травня 1945 р. - Беззастережна капітуляція Німеччини, завершення війни у Європі.

2 вересня 1945 р. - Беззастережна капітуляція Японії, завершення війни в Азії.
Топ-5 найбільш постраждалих країн внаслідок війни
Китай - 15 млн (3%)

Росія - 14 млн (13%)

Україна - 8 млн (19%)

Німеччина - 7 млн (8,5%)

Польща - 6 млн (17%)
ІІ. Термінологічний словник Другої світової війни ІІІ. Корисні інтернет-посилання
1. Від Дніпра до Ельби. Чотири Українських фронти // Історична правда. - 2014. - 09.05. - http://www.istpravda.com.ua/blogs/2011/06/22/43446/

2. В Україні правильно говорити про "Велику Вітчизняну війну", а не про "Другу світову війну"? // Лікбез. Історичний фронт. - http://likbez.org.ua/uk/in-ukraine-the-right-to-talk-about-the-great-patriotic-war-rather-than-world-war-ii.html

3. В'ятрович В. Українська Друга світова (в кольорі) // Дзеркало тижня. - 2009. - http://gazeta.dt.ua/POLITICS/ukrayinska_druga_svitova_v_kolori.html

4. Гвоздик В.С., Князьков Ю.П., Штейнле О.Ф. "Георгіївська стрічка", що вона означає. - http://www.memory.gov.ua/news/georgiivska-strichka-shcho-vona-oznachae

5. Гриневич В. Військові мобілізації в Україні 1943-1944 років: "Ви повинні змити власною кров'ю провину перед Батьківщиною і її великим вождем товаришем Сталіним" // Дзеркало тижня. - http://gazeta.dt.ua/SOCIETY/viyskovi_mobilizatsiyi_v_ukrayini_19431944_rokiv_vi_povinni_zmiti_vlasnoyu_krovyu_provinu_pered_batk.html

6. Гриневич В. Гітлер і Сталін у пошуках сепаратного миру: нерозгадана загадка Другої світової війни // Дзеркало тижня. -
http://gazeta.dt.ua/SOCIETY/gitler_i_stalin_u_poshukah_separatnogo_miru_ nerozgadana_zagadka_drugoyi_svitovoyi_viyni.html
7. Кобзар Я. Друга світова по-українськи. Думки вітчизняних істориків // Історична правда. - 2012. - http://www.istpravda.com.ua/articles/2012/05/9/84642/

8. Лавський С. Про роль українців у Другій світовій війні. - 2014. - http://mena.org.ua/blog/pro-rol-ukrajintsiv-u-druhij-svitovij-vijny/

9. Методичні матеріали Українського інституту національної пам'яті до відзначення Дня Перемоги у 2014 році. - http://comin.kmu.gov.ua/control/uk/publish/article?art_id=112237&cat_id=77135

10. Методичні матеріали Українського інституту національної пам'яті до 70-ї річниці вигнання нацистських окупантів з України. - http://www.memory.gov.ua/news/metodichni-materiali-ukrainskogo-institutu-natsionalnoi-pam-yati-do-70-i-richnitsi-vignannya-na

11. Методичні рекомендації щодо відзначення Європейського дня пам'яті жертв сталінізму та нацизму і 75-річниці Пакту Молотова-Ріббентропа. - http://www.memory.gov.ua/news/23-serpnya-vidznachatimetsya-evropeiskii-den-pamyati-zhertv-stalinizmu-ta-natsizmu-ta-75-ta-ric

12. Методичні рекомендації щодо відзначення 75 роковин початку Другої світової війни. - http://www.memory.gov.ua/news/1-veresnya-vidznachaetsya-75-ta-richnitsya-pochatku-drugoi-svitovoi-viini

13. Музиченко Я. Перемога людяності: провідні історики - про українців на різних фронтах Другої світової, високу ціну визволення від нацизму та дбайливе збереження пам'яті про воїнів. - http://www.memory.gov.ua/news/peremoga-lyudyanosti-providni-istoriki-pro-ukraintsiv-na-riznikh-frontakh-drugoi-svitovoi-visok

14. Огієнко В. Як відзначають День Перемоги в Європі. - http://www.memory.gov.ua/news/yak-vidznachayut-den-peremogi-v-evropi

15. Патриляк І. Українські націоналісти проти гітлерівської Німеччини. Рух Опору // Історична правда. - 2014. - http://www.istpravda.com.ua/articles/2014/05/8/142834/

16. Процик П. Україна. Друга світова війна. Тільки цифри // Історична правда. - 2010. - http://www.pravda.com.ua/articles/2010/05/7/5017138/

17. Стельмах І. Українські історики відповіли Путіну напередодні Дня Перемоги. - http://www.memory.gov.ua/news/ukrainski-istoriki-vidpovili-putinu-naperedodni-dnya-peremogi

18. У Велику Вітчизняну росіяни розгромили би Німеччину і без участі українців? // Лікбез. - http://likbez.org.ua/uk/v-velikuyu-otechestvennuyu-russkie-razgromili-byi-germaniyu-i-bez-uchastiya-ukraintsev.html

19. Ціна перемоги: вклад українців у розгром нацизму. - http://www.memory.gov.ua/news/tsina-peremogi-vklad-ukraintsiv-u-rozgrom-natsizmu

20. Шаповал Ю. "Гітлер, Сталін та Україна: безжальні стратегії" // Історична правда. - 2013. - http://www.istpravda.com.ua/articles/2013/05/9/123358/

21. Штоквиш О. Війна пам'ятей. Образ Великої Перемоги як інструмент маніпуляції історичною свідомістю. - http://www.memory.gov.ua/publication/viina-pam-yatei-obraz-velikoi-peremogi-yak-instrument-manipulyatsii-istorichnoyu-svidomi

# data[].attributes.attachment_link.title
Завершення Другої світової війни

# data[].attributes.attachment_link.description
Завершення Другої світової війни, 2 вересня 1945 року