# data[].attributes.headline
בחר בציור לשוני אחד והפוך אותו לתמונה - כתוב מתחת לתמונה מה היא ממחישה ומדגישה לדעתך. 

# data[].attributes.subject
בחר בציור לשוני אחד והפוך אותו לתמונה - כתוב מתחת לתמונה מה היא ממחישה ומדגישה לדעתך. 

# data[].attributes.body
אורן / לאה גולדברג

כָּאן לֹא אֶשְׁמַע אֶת קוֹל הַקּוּקִיָּה.

כָּאן לֹא יַחְבֹּשׁ הָעֵץ מִצְנֶפֶת שֶׁלֶג,
אֲבָל בְּצֵל הָאֳרָנִים הָאֵלֶּה
כָּל יַלְדוּתִי שֶׁקָּמָה לִתְחִיָּה.

צִלְצוּל הַמְּחָטִים: הָיֹה הָיָה

אֶקְרָא מוֹלֶדֶת לְמֶרְחַב-הַשֶּׁלֶג,
לְקֶרַח יְרַקְרַק כּוֹבֵל הַפֶּלֶג,
לִלְשׁוֹן הַשִּׁיר בְּאֶרֶץ נָכְרִיָּה.

אוּלַי רַק צִפֳּרֵי-מַסָּע יוֹדְעוֹת –

כְּשֶׁהֵן תְּלוּיוֹת בֵּין אֶרֶץ וְשָׁמַיִם –
אֶת זֶה הַכְּאֵב שֶׁל שְׁתֵּי הַמּוֹלָדוֹת.

אִתְּכֶם אֲנִי נִשְׁתַּלְתִּי פַּעֲמַיִם,

אִתְּכֶם אֲנִי צָמַחְתִּי, אֳרָנִים,
וְשָׁרָשַׁי בִּשְׁנֵי נוֹפִים שׁוֹנִים.

# data[].attributes.headline
אולי רק ציפורי מסע יודעות כשהן תלויות בין שמיים וארץ

# data[].attributes.subject
אולי רק ציפורי מסע יודעות כשהן תלויות בין שמיים וארץ

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
אולי רק ציפורי מסע יודעות כשהן תלויות בין שמיים וארץ

# data[].attributes.headline
קוקיות שרות ביער שלגי שקט על עץ 

# data[].attributes.subject
קוקיות שרות ביער שלגי שקט על עץ 

# data[].attributes.headline
הילדות קמה לתחייה<

# data[].attributes.body
הילדות קמה לתחייה

נועה

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
הילדות קמה לתחיה

# data[].attributes.body
אֶקְרָא מוֹלֶדֶת לְמֶרְחַב-הַשֶּׁלֶג,

לְקֶרַח יְרַקְרַק כּוֹבֵל הַפֶּלֶג,

לִלְשׁוֹן הַשִּׁיר בְּאֶרֶץ נָכְרִיָּה.

ממחיש את איך שהכותבת רואה בצורה מוזרה איפה שהיא נמצאת "ארץ נוכריה"

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
ציפורי מסע תלויות באמצעות  חוטים עבים בין שמיים לארץ לרקע עץ אורן ירוק ומסיבי

# data[].attributes.headline
ציפורים תלויות בין שמי

# data[].attributes.body
ציפורים תלויות בין שמיים וארץ בגלל הכאב

# data[].attributes.body
התמונה ממחישה את הקור והניכור הנמצא באותו מקום אך בתקופה חדשה, את ההפרש בין המקום הזורח היפה והחמים שהיה בילדות לבין הקור והקפוא הנמצא בהווה

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
רק ובו רואים במרכזו בית, המסמל את הילדות מהחלק הימני של התמונה שלג רב ושממה, רואים את הניכור הנפלט ממזג האוויר הקיצוני ואת הקור הקור והשלג הרב, בחצי השני רואים עץ אורנים עליו שובל ובו ציפורים השמיים זורחות השמש זורחת בחצי השני ורואים אישה מבוגרת יושבת על כיסא מתנדנד מתחת לעץ האורן עם ילדה קטנה

# data[].attributes.headline
"אבל בצל האורנים האלה כל ילדותי שקמה לתחיה" עדי אילון

# data[].attributes.subject
"אבל בצל האורנים האלה כל ילדותי שקמה לתחיה" עדי אילון

# data[].attributes.body
בתמונה נראת ילדה קטנה משוטטת בין עצי אורנים ביער שנראה גדול ומעט מאיים. התמונה נותנת גוון נוסף למשפט על ידי פרשנות של זיכרון סנטימנטלי אצל הילדה הקטנה שכיום כבר אינה עוד צעירה, אך למרות זאת היא עדיין מחזיקה בזיכרונות משמעותית מילדותה שנותרו בעצי האורנים שאולי מהווים כמעין טריגר לזיכרון.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
בצל עצי אורנים האלה כל ילדותי קמה לתחיה

# data[].attributes.headline
מקום חשוך ואפל שאף אדם

# data[].attributes.body
מקום חשוך ואפל שאף אדם לא יתקרב למקום הזה

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
מקום שקט נטוש ומבודד מאנשים שאפילו ציוץ של קוקייה לא ישמע מהאזור הזה לאנשים

# data[].attributes.headline
אולי רק ציפורי מסי יודעות כשהן תלויות בין ארץ ושמיים את זה הכאב של שתי המולדות 

# data[].attributes.subject
אולי רק ציפורי מסי יודעות כשהן תלויות בין ארץ ושמיים את זה הכאב של שתי המולדות 

# data[].attributes.body
התמונה מדגישה את נדודי הציפורים בין ארצות שונות, את זה שהן נמצאות במסע מעבר בין מולדת אחת למולדת אחרת, כנראה זה מתאר את המסע של הדוברת להגיע לארץ ישראל ממולדתה מכיוון שיש קשר לשתי הארצות

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
תצלום של שתי מדינות מהשמיים בהם רואים את הים שמפריד ביניהם וציפורים בשמיים 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
מקום ריק ונטוש שלא ישמע בו קול

# data[].attributes.headline
אורן - מאת: ליאור, יעל, שיר, עדן , אדל ומיקה 

# data[].attributes.subject
אורן - מאת: ליאור, יעל, שיר, עדן , אדל ומיקה 

# data[].attributes.body
ישבתי ביער ציפורים מצייצות

נזכרתי בעבר

בשלג הצח לעומת החום שעושה את ההבדל ממש מורגש.

העץ חסר השלג מזכיר לי את הבית משם הובא.

ארץ זרה, שהייתה לי בית

הפכה לזיכרון מתוק שחולם עליו בבית

הנוף הירוק חסר כל צבע

שונה מהעבר ומזכיר את העתיד הפורח.

נודדת ממקום למקום כמו ציפור

וחוסר שייכות שאני נמצאת בחום ובקור.

לכל מקום נקשרתי מחדש

ועכשיו אני שייכת ממש.

# data[].attributes.body
אורן

בימי קיץ חמים, ביערות ביתי

רואה אני את עצי האורן ונזכרת

בעצי ילדותי

בשלג הבית שאיננו עוד

ננטעתי אי שם בשלג הרך

שם צמחתי ומשם נלקחתי ליערות שטופי שמש והאור

כמו ציפור שנודדת בשמיים, אף לי אין בית אחד

שורשיי ננטעו בהרי השלג הרחוקים

זרעיי שלי נטעתי על יד ההר אותו שורשיי אבותי לא עזבו

# data[].attributes.headline
אגם ליאל ליה כפיר נועה עדי

# data[].attributes.subject
אגם ליאל ליה כפיר נועה עדי

# data[].attributes.body
אורן -

אני יושבת פה היום נשענת על עץ האורן

ולפתע הכל חוזר אליי, השלג הקור ציפורי הבית

ורוח נושבת על העלים אני מריחה את השלג מהילדות

אבל הלב שלי כבר לא מכיר באותו הבית .

והציפורים שמעל נודדות אולי הן מבינות אותי

אולי הן מכירות את הרגש אליו גדלתי

איך נלקחתי מהבית כמוהם איך שנינו מבינים ומקבלים

# data[].attributes.headline
שגיא דוד נועם גבזי מתן אופיר

# data[].attributes.subject
שגיא דוד נועם גבזי מתן אופיר

# data[].attributes.body
אורן

פה לא שומעת את הציפורים, כאן אין על העצים שלג. אבל תחת האורנים מרגישה כאילו אני ילדה.

צלצול המחטים היה, כשהייתי קטנה היה מלא שלג. הקרח הירוק והשלג הכבד עכשיו נראים לי זרים.

כנראה רק הציפורים יודעות, כשהן עפות בשמיים, את כאב חוסר השייכות.

עם האורנים גדלתי, אבל אני שייכת לשני מקומות שונים.