# data[].attributes.headline
«І мене в сім’ї великій, в сім’ї вольній, новій, не забудьте пом’янути незлим, тихим словом»

# data[].attributes.subject
«І мене в сім’ї великій, в сім’ї вольній, новій, не забудьте пом’янути незлим, тихим словом»

# data[].attributes.body
Кожен великий народ має свої знакові постаті. Такою постаттю для нас, українців, є Тарас Григорович Шевченко. Він був і залишається справжнім митцем, людиною незвичайної долі і незвичайного таланту, що здобула світову славу. А його поетичне слово – це вогник, схожий на полум’я свічки, що запалює душу людини.

# data[].attributes.headline
Що таке емодзі? Емод

# data[].attributes.body
Що таке емодзі? Емодзі (emoji) - особлива мова піктограм і смайлів, що широко використовується в електронних повідомленнях і на сторінках сайтів. Основне призначення цих знаків - спростити зміст повідомлення, надати вашому тексту емоційності, яскравості, образності. Емодзі можна назвати новою писемністю цифрової епохи. Уперше набір символів емодзі був створений 1995 року японцем Сігетака Куріта. А вже у 2015 році Оксфордський словник назвав поняття "емодзі" словом року.

# data[].attributes.headline
Зоре моя вечірняя

# data[].attributes.subject
Зоре моя вечірняя

# data[].attributes.body
💥 моя вечірняя,
Зійди над 🗻,
Поговорим тихесенько
В неволі з тобою.
Розкажи, як за  🗻
🔆сідає,
Як у Дніпра 🌈
💦 позичає.

# data[].attributes.body
І

Кохайтеся💏, чорнобриві,

Та не з москалями🤢,

Бо москалі — чужі люде,

Роблять лихо з вами😡.

Москаль любить жартуючи,

Жартуючи кине; 👍

Піде в свою Московщину,🔥

А дівчина гине...

Якби сама, ще б нічого,

А то й стара мати,👵

Що привела на світ Божий,

Мусить погибати.☠️

Серце в’яне співаючи,🗣️

Коли знає, за що;

Люде серця не побачать,😿

А скажуть — ледащо!😴

Кохайтеся ж, чорнобриві,

Та не з москалями, 🤮

Бо москалі — чужі люде,

Згнущаються вами. 🤡

# data[].attributes.headline
Йонаш Олег группа 6/21 

# data[].attributes.subject
Йонаш Олег группа 6/21 

# data[].attributes.body
♥️мліло, не хотіло
Співать на чужині...
Не хотілось в снігу, в 🌳🌳🌳,
Козацьку громаду
З булавами, з бунчугами
Збирать на пораду.
Нехай душі козацькії
В Украйні витають –
Там широко, там весело
Од краю до краю...
Як та воля, що минулась,
Дніпр широкий – 🌊,
Степ і степ, ревуть пороги,
І ⚰️ – 🏔️🏔️, –
Там родилась, гарцювала
Козацькая воля;
Там шляхтою, татарами
Засідала поле,
Засівала

# data[].attributes.headline
Манжула Юлія 30/20

# data[].attributes.subject
Манжула Юлія 30/20

# data[].attributes.body
ЗАПОВІТ
Як умру ☠️, то поховайте
Мене на могилі🪦
Серед степу широкого
На Вкраїні милій🇺🇦,
Щоб лани широкополі🖼,
І Дніпро💧, і кручі🏞
Було видно👀, було чути👂,
Як реве ревучий.
Як понесе з України🇺🇦
У синєє море🌊
Кров ворожу🩸... отойді я
І лани🖼 і гори⛰️ —
Все покину, і полину
До самого Бога💒
Молитися🙏... а до того
Я не знаю Бога.
Поховайте⚰️ та вставайте,
Кайдани порвіте⛓️
І вражою злою кров’ю🩸
Волю окропіте.
І мене в сем’ї великій👨‍👩‍👦,
В сем’ї вольній, новій,
Не забудьте пом’янути🕯
Незлим тихим словом.

# data[].attributes.headline
«Минають дні, минають ночі». Кіясь Софа, 16/22. 

# data[].attributes.subject
«Минають дні, минають ночі». Кіясь Софа, 16/22. 

# data[].attributes.body
Минають дні🌄🌅, минають ночі🌃🌉,
Минає літо, шелестить
Пожовкле 🍂, гаснуть очі😔🥺,
Заснули думи💤, 🫀спить,
І все заснуло💤, і не знаю🤔,
Чи я живу, чи доживаю☠️,
Чи так по світу волочусь🚶,
Бо вже не 😭 й не 😂...
Доле, де ти❗️ Доле, де ти❓

# data[].attributes.attachment_caption
плугатарі з плугами йдуть 

# data[].attributes.headline
садок вишней коло хати

# data[].attributes.subject
садок вишней коло хати

# data[].attributes.body
🌳🍒🏡
🍃🍒🌀
🎶🚶‍♀️🚶‍♀️
👵🥣🕜
Даша Харьковская, группа 3/21

# data[].attributes.headline
Сонце гріє,вітер виє.Гула Анастасія,21/21

# data[].attributes.subject
Сонце гріє,вітер виє.Гула Анастасія,21/21

# data[].attributes.body
🌞 гріє, 🌬️ віє
З 🌄 на долину,
Над 🌊 гне з вербою
🟥 калину,
На калині 1️⃣
Гніздечко гойдає.
А де ж дівся 🐦?
🙅питай,🤷.

# data[].attributes.headline
За сонцем хмаронька пливе.Гула Анастасія.21/21

# data[].attributes.subject
За сонцем хмаронька пливе.Гула Анастасія.21/21

# data[].attributes.body
За 🌞☁️ пливе,
🟥поли розстилає
І 🌞 😴 зове
У 🟦 🌊: покриває
Рожевою пеленою,
Мов 🤱.
👀 любо. 🕑,
Малую 🕐
Ніби ♥️ одпочине,
З Богом 🗣️...
А 🌫️, неначе ворог,
Закриває 🌊
І ☁️ рожевую,
І ⚫за собою
Розстилає 🌫️ сивий,
І 🌑 німою
Оповиє тобі душу,
Й 🤷, де дітись,
І ждеш його, того 🗺️,
Мов 🤱.

# data[].attributes.headline
Ой сяду я під хатою. Редько Іван, група 16/22.

# data[].attributes.subject
Ой сяду я під хатою. Редько Іван, група 16/22.

# data[].attributes.body
Ой сяду я під хатою,
На улицю гляну,
Як-то тії дівчаточка
Без своєї Ганни,
Без моєї Ганнусеньки
У хрещика грають.
І граються невесело,
І не так співають
Дівчаточка. А моєї
Голубки немає.
У свекрухи десь воркує,
Мене виглядає.

# data[].attributes.headline
Цепух Діана 30/20

# data[].attributes.subject
Цепух Діана 30/20

# data[].attributes.body
Катерина
Кохайтеся, чорнобриві👩‍❤️‍👨,

Та не з москалями🐷,

Бо москалі — чужі люде❌,

Роблять лихо з вами🚀.

Москаль любить жартуючи😉,

Жартуючи кине🫠;

Піде в свою Московщину🧟‍♂️⚰️,

А дівчина гине...💔

Якби сама, ще б нічого🤔,

А то й стара мати👵🏻,

Що привела на світ Божий🙏,

Мусить погибати🍂.

Серце в’яне співаючи💔🥀,

Коли знає, за що😔;

Люде серця не побачать🥺,

А скажуть — ледащо😒!

Кохайтеся ж, чорнобриві👩‍❤️‍👨,

Та не з москалями🐖,

Бо москалі — чужі люде❌,

Згнущаються вами 💔🚀.

# data[].attributes.attachment_caption
Карпенко Єлизавета 30/20

# data[].attributes.headline
«кацапи» Т.Г. Шевченко 1851р.

# data[].attributes.subject
«кацапи» Т.Г. Шевченко 1851р.

# data[].attributes.body
кацап🇷🇺🤢завжди був мудаком😡
ну як пустить його в Європу?🤷🏻‍♀️
Де треба жить своїм умом
він же підставить свою жопу.😅
Тому ще в Києвській Русі☝🏻
на віче предки говорили:
якщо зустрінеш десь🇷🇺🤢, колись
то зразу бий кацапа в рило. 👊🏻😡
кацапа💩звідусіль жени –
хай здохне 🇷🇺⚰️🥳🎊в ямі при дорозі.
Ти подаєш йому води, 😒
а він вже сере на порозі.

Робота Карпенко Єлизавети 30/20

# data[].attributes.headline
Остапенко Артем 16/22

# data[].attributes.subject
Остапенко Артем 16/22

# data[].attributes.body
РЕВЕ ТА СТОГНЕ ДНІПР ШИРОКИЙ
Реве та стогне Дніпр широкий
Сердитий 💨 завива,
Додолу верби гне високі,
⛰️ 🌊 підійма.
І блідий 🌕 на ту пору
Із ☁️ де-де виглядав, −
Неначе⛵ в синім морю,
То виринав, то потопав.
Ще треті 🐓 не співали,
Ніхто ніде не гомонів,
Сичі в гаю перекликались,
Та ясень раз-у-раз скрипів.

# data[].attributes.headline
Левун Максим 6/21

# data[].attributes.subject
Левун Максим 6/21

# data[].attributes.body
Удар, громе, над тим домом,
Над тим божим, де мремо ми,
Тебе ж, боже, зневажаєм,
Зневажаючи, співаєм:
Алілуя!

Якби не ти, ми б любились,
Кохалися б, та дружились,
Та діточок виростали,
Научали б та співали:
Алілуя!

Одурив ти нас, убогих.
Ми ж, окрадені небоги,
Самі тебе одурили
І, скиглячи, возопили:
Алілуя!

Ти постриг нас у черниці,
А ми собі молодиці...
Та танцюєм, та співаєм,
Співаючи, примовляєм:
Алілуя!

# data[].attributes.headline
Шишив Олександр 10/21.

# data[].attributes.subject
Шишив Олександр 10/21.

# data[].attributes.body
Доборолась Україна🇺🇦 До самого краю🌋 Гірше ляха🇵🇱 свої діти🙍‍♂️🙍‍♂️Її розпинають⚔

# data[].attributes.headline
"Як умру то поховайте,, Корженков Артем 11 группа 

# data[].attributes.subject
"Як умру то поховайте,, Корженков Артем 11 группа 

# data[].attributes.body
Як умру, то поховайте
Мене на могилі,
Серед степу широкого,
На Вкраїні милій,
Щоб лани широкополі,
І Дніпро, і кручі
Було видно, було чути,
Як реве ревучий.

Як понесе з України
У синєє море
Кров ворожу... отоді я
І лани і гори —
Все покину і полину
До самого бога
Молитися... А до того —
Я не знаю бога.

Поховайте та вставайте.
Кайдани порвіте
І вражою злою кров'ю
Волю окропіте.
І мене в сім'ї великій,
В сім'ї вольній, новій
Не забудьте пом'янути
Незлим тихим словом.

# data[].attributes.headline
Коваленко Ваня 11/22 як умру та поховайте мене 

# data[].attributes.subject
Коваленко Ваня 11/22 як умру та поховайте мене 

# data[].attributes.body
Як умру, то поховайте

Мене на могилі

Серед степу широкого

На Вкраїні милій,

Щоб лани широкополі,

І Дніпро, і кручі

Було видно, було чути,

Як реве ревучий.

Як понесе з України

У синєє море

Кров ворожу... отойді я

І лани і гори —

Все покину, і полину

До самого Бога

Молитися... а до того

Я не знаю Бога.

Поховайте та вставайте,

Кайдани порвіте

І вражою злою кров’ю

Волю окропіте.

І мене в сем’ї великій,

В сем’ї вольній, новій,

Не забудьте пом’янути

Незлим тихим словом.

# data[].attributes.body
Рябець Денис гр 8/21

# data[].attributes.headline
Никита Ковтун 

# data[].attributes.subject
Никита Ковтун 

# data[].attributes.body
Мені тринадцятий минало.
Я пас ягнята🐑 за селом🏡.
Чи то так сонечко🌄 сіяло,
Чи так мені чого було?
Мені так любо, любо❤️ стало,
Неначе в бога. .......
Уже прокликали до паю,
А я собі у бур'яні
Молюся🙏 богу... І не знаю,
Чого маленькому мені
Тоді так приязно молилось,
Чого так весело😆 було?
Господнє небо☁️ і село🏡,
Ягня🐑, здається, веселилось😆!
І сонце🌄 гріло, не пекло!

Та недовго сонце🌄 гріло,
Недовго молилось...
Запекло, почервоніло🌇
І рай запалило🔥.
Мов прокинувся, дивлюся:
Село почорніло🌆,
Боже небо голубеє☁️ —
І те помарніло.
Поглянув я на ягнята🐑 —
Не мої ягнята🐑!
Обернувся я на хати🏘️ —
Нема в мене хати!
Не дав мені бог нічого!..
І хлинули сльози😢,
Тяжкі сльози!.. А дівчина🧍‍♀️
При самій дорозі🛣️
Недалеко коло мене
Плоскінь вибирала
Та й почула, що я плачу,
Прийшла, привітала,
Утирала мої сльози😭
І поцілувала💋 .....