# data[].attributes.body
Al 771 d.c. al Nord d'Àfrica, regnava un rei: Don Rodrigo. No tothom el volia com a rei, ja que deien que havien de regnar els descendents de l'antic rei (Witiza), els quals estaven desterrats.

També estava Don Julián (un comte), qui havia portat a la seva filla amb Don Rodrigo perquè formés part de la reialesa. Però Don rodrigo la va violar. Quan Don Julián es va enterar, es va enfadar molt i va fer un tracte amb el Moro Muza perquè l'ajudés a venjar-se i a derrotar a Don Julián. Ell a canvi li donaria diners i terres a Àfrica. Però el Moro Muza només va complir una part del tracte.

# data[].attributes.body
El general Tarik (amb 15.000 soldats) va anar de Tánger a Tarifa (on estava el Don Rodrigo), acompanyat del Don Julián. Quan Don Rodrigo s'assabenta de l'atac, reuneix les seves tropes i les dels fills de Witiza (ja que li faltaven homes).

Finalment Don rodrigo va aconseguir reunir 40.000 soldats.

# data[].attributes.body
El Moro Muza s'assabenta de l'èxit del general Tarik, i ell també volent part del botí, agafa les seves tropes i es dirigeix cap a la península.

Per una part el general Tarik i per l'altre el Moro Muza, l'avenç musulmà és imparable. Per culpa d'això, cau Toledo i amb ella la resta de ciutats del regne.

Al 714 pràcticament tot el regne està sotmès menys una petita part (Astúries).

Aquest mateix any el Moro Muza es declara primer governador de la província unida al califat Omeya de Damasc (Al-Andalus).

D'aquí surt el valiat (714-756).

# data[].attributes.body
Ambdós exèrcits es van trobar a prop del riu Guadalete (a l'actual Cadis) un dia de juliol al 711 d. C.

Després de que les tropes dels descendents de Witiza desertessin (ho van fer per complir la seva venjança contra Don Rodrigo), Don Rodrigo va quedar en desavantatge numèrica contra el general Tarik.

Això fa que l'exèrcit del general Tarik assassini a l'exèrcit de Don Rodrigo. També hi ha gent que diu que Don Rodrigo va morir en la lluita.

Finalment els supervivents fugen a la capital del regne (Toledo), i aconsegueixen refugiar-se allà durant un temps.

# data[].attributes.body
Mentre que la conquesta musulmana aconsegueix travessar les muntanyes dels Pirineus, un enorme poder s'estava formant al territori Gal, que acabaria sent l'imperi Carolingi.

Carles Martell aconsegueix frenar l'avenç de l'imperi musulmà a Poitiers al 732.

# data[].attributes.body
Al 750 a Síria els Califes estaven en perill, ja que hi va haver una rebel·lió a Damasc. Els abasíes es disposaven a prendre el palau dels Califes.

Després de derrotar les tropes, els abasíes van assassinar a tota la família Omeya i es van apoderar del califat.

Llavors van establir una nova capital (Bagdad), creant així el Califat Abasida de Bagdad.

# data[].attributes.body
Però un integrant de la família va aconseguir escapar, Abderramán I. Va anar a Ceuta (Egipte) a trobar a aquells que encara eran fidels a la dinastía Omeya, perquè l'ajudessin.

Al-Andalus estava sotmesa en el caos per les lluites de poder. Cosa que va fer més fàcil trobar gent que volgués enderrocar el vell poder i instaurar un de nou, sent Abderramán I el candidat perfecte.

# data[].attributes.body
A l'any 755 Abderramán arriba a Almuñécar. Les tropes del califat de Bagdad es troben i lluiten amb Abderramán I i els seus seguidors a Alameda.

Abderramán I guanya i a l'any 756 proclama l'emirat independent de Còrdova.

El regnat va estar marcat per moltes revoltes, la que més va destacar va ser "El cantar de Roldán".

Durant el seu regnat ell va dirigir part de la construcció de la Mesquita de Córdova.

# data[].attributes.body
Quan Abderramán I va morir al 788 d. C. i el va succeir el seu fill: Hisham I.

El seu regnat és generalment tranquil, cosa que li permet confrontar al regnes cristians del nord.

Ell mor al 796 d. C. heretant així el regne el seu fill: Al-Hákam I

# data[].attributes.body
Ell era molt cruel, cosa que provoca que Toledo, Mèrida i Córdova es rebel·lin en contra d'ell. Com a resposta ell destrueix barris i crucifica als líders de les rebel·lions.

Finalment ell mor al 822 d. C. i el succeeix el seu fill: Abderramán II

# data[].attributes.body
Ell segueix el llegat del seu pare i es dedica a reformar el sistema tributari de l'emirat, recaptant impostos i augmentant encara més la pressió fiscal als seus súbdits.

I aquell serà el moment de riquesa més alt d'Al-Andalus des de la seva fundació.

Amb tants diners es dedica a embellir la capital de l'emirat. També construeix la gran biblioteca cordovesa en la que hi havia els documents més importants de l'època, convertint-la així en el major focus cultural del món àrab.

# data[].attributes.body
Malgrat la pau del regne, la família Banuqasi es rebel·la contra el centralisme de l'emirat (juntament amb el Regne de Pamplona). Finalment guanyen les tropes musulmanes.

Una altra de les guerres més icòniques i més importants a la reconquista és la del "Castillo de Clavijo". Finalment van acabar guanyant els cristians en aquesta.

# data[].attributes.body
Mentre tot això passava a Lisboa van aparèixer uns vaixells que no s'havien vist fins aquell moment, i venien del Nord d'Europa. Quan van desembarcar van saquejar tot el que van trobar a Lisboa. Després van fer el mateix amb Cadis.

Seguidament van anar a Sevilla, i al 844 d. C. L'emir reuneix un exèrcit, s'enfronta als vikings i guanya, assassinant-ne a un gran número.

# data[].attributes.body
Quan el seu fill (Muhammed I) el succeeix al tro al 852 d. C., s'inicia un període de crisi anomenat "la primera fitna", el cual es prolongarà fins al 912 d. C.

Durant aquest període van regnar Muhammed I, Al Múndir i Abd-Allah I. Ells hauran de fer front a una sèrie de protestes i rebel·lions mozárabes per part de les tres marques d'Al-Andalus.

# data[].attributes.body
A la marca superior hi haurà una nova rebel·lió de la família Banuqasi i el Regne de Pamplona, a la mitja Astúries donarà suport a una revolta mozárabe a Toledo (aconseguint la seva independència durant un temps), i a la marca inferior, Badajoz aconsegueix la independència de gran part de la zona del riu Guadiana i el sud de Portugal.

A això se li afegeix una crisi econòmica fent que es perdin els ingresos per part de la gent no musulmana.

# data[].attributes.body
Neix un nou califat (Califat Fatimí de Túnez), el cual provoca disputes entre àrabs, muladís i berebers per destruir la unitat social d'Al-Anadalus.

Omar Ben Hafsún liderará una rebel·lió que durará 48 anys provocant la rabia de muladís i berebers, reben l'ajuda dels regnes cristians.

# data[].attributes.body
Abd-Allah I mor al 912 deixant-li tot això al seu net: Abderramán III, ell es proposa recuperar l'antiga glòria dels primers omeies.

Amb un exèrcit va per la marca inferior fent campanya en contra de Omar Ben Hafsún. I les seves fortaleses van caient contra l'empenta dels exèrcits omeies.

D'aquesta manera, Abderramán III va prenent les ciutats de Sevilla, Jaén, Granada, Murcia, Màlaga i València.

Llavors es dirigeix cap als regnes cristians, va cap allà amb un gran exèrcit i aconsegueix numerosos èxits militars (entre d'ells la capital de Pamplona: Navarra al 924).

Després d'aquestes victòries i amb l'ordre restablert a Al-Andalus, Abderramán III proclama el Califat Omeya de Còrdova. Coronant-se com a primer califa l'any 929 d. C.