# data[].attributes.location_name
Межиріч, Черкаська область, Україна

# data[].attributes.headline
Межиріч, Черкаська область, Україна

# data[].attributes.subject
Межиріч, Черкаська область, Україна

# data[].attributes.body
Була випадково відкрита восени 1965 року, одним із місцевих жителів. Палеолітичні культурні рештки пам'ятки залягають на глибині 2,5 — 3,5 м від сучасної земної поверхні.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Радіо Свобода

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У селі Межиріч на Черкащині для відвідин відкрита стоянка мисливців на мамонтів доби пізнього палеоліту. Археологи Київського національного університету, які влітку з року в рік досліджують цю ділянку, радять туристам приїздити у липні-серпні. Тоді і розкопки можна побачити, і пам'ятку оглянути. Але є ймовірність, що за кілька років давня знахідка остаточно зруйнується. Адже нині зберігається в непридатних для неї умовах.
Півстоліття тому першу кістку мамонта у Межирічі випадково знайшов місцевий житель: коли копав у своєму дворі льох. Пізніше на цьому місці виявили стоянку мисливців на мамонтів, що складалася з чотирьох житлових споруд, зроблених із кісток вимерлих тварин. Знахідці близько п'ятнадцяти тисяч років.

Ключі від цього ангара є у вчителя історії та місцевого сторожа. І під їхнім наглядом можна відвідати пам'ятку, подивитися

"Простого доступу до цього об'єкта немає. Це було б дуже погано для самої пам'ятки, якби був вільний доступ. Найкраща пора, коли можна приїздити і коли можна дивитися, як працюють археологи, і сам безпосередньо об'єкт, це липень-серпень. А ключі від цього ангара є у вчителя історії та місцевого сторожа. І під їхнім наглядом можна відвідати пам'ятку, подивитися", - говорить доцент кафедри археології та музеєзнавства Київського національного університету Павло Шидловський.

Для туристів стоянкою проводять екскурсії - після попереднього замовлення. Відвідувачі оглядають четверте знайдене житло. За словами археолога, щоб його звести, мисливці використали щонайменше двадцять черепів мамонтів. Наталя приїхала з Києва. Більше десяти років жінка майже щоліта відпочиває у Межирічі з родиною. Згадує, що вперше побачила знахідку у значно кращому стані.

Якщо проводити розкопки цілеспрямовано, можна знайти ще багато чого, і не лише на цьому місці

"Це історичне місце, розташоване між двома річками. Люди віддавна селилися в таких місцях, і стоянка тому підтвердження. Якщо проводити розкопки цілеспрямовано, можна знайти ще багато чого, і не лише на цьому місці", - говорить Наталя.
Павільйон, під яким перебуває знахідка, псує кістки мамонтів
Керівник археологічної експедиції Павло Шидловський її слова підтверджує. Каже - пам'ятка вимагає якнайшвидшої реставрації та музеїфікації.

Іще декілька років, і, можна сказати, що вона втратить сенс як музейний об'єкт

"Враховуючи, що у нас була аварія, і старий ангар у 2010 році практично впав під шаром снігу, побудували новий ангар. Але це не врятує пам'ятку. Іще декілька років, і, можна сказати, що вона втратить сенс як музейний об'єкт", - пояснює археолог, який із 2009 року керує експедицією.

Перший павільйон збудували на кошти американців, другий - українських підприємців. Однак бляшана споруда не стільки захищає пам'ятку від зовнішніх факторів, скільки псує кістки. Адже для їхнього збереження потрібен спеціальний температурний режим. Утім, держава ані на створення музею, ані на реконструкцію давніх знахідок більш ніж за 20 років грошей так і не знайшла.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Дар’я Бунякіна

# data[].attributes.attachment_link.title
Кістки мамонтів у звичайному селі України

# data[].attributes.attachment_link.description
У селі Межиріч на Черкащині для відвідин відкрита стоянка мисливців на мамонтів доби пізнього палеоліту. Археологи Київського національного університету, які влітку з року в рік досліджують цю ділянку, радять туристам приїздити у липні-серпні. Тоді і розкопки можна побачити, і пам'ятку оглянути. Але є ймовірність, що за кілька років давня знахідка остаточно зруйнується.

# data[].attributes.body
Киїк-Коба є найдавнішою пам'яткою неандертальського поселення на території України.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
КИ́ЇК-КОБА́ - карстова порожнина (грот) у Гірсько-Кримській карстовій області, на Довгоруківській яйлі. Знаходиться на правому схилі долини р. Зуя (притока Салгиру), за 25 км на Сх. від Сімферополя. Протяжність 9 м, шир. входу 11 м, вис. до 9 м. Утвор. у вапняках. Тут 1924 відкрито залишки ранньопалеоліт. стоянки археол. культури мустьєр. доби, у якій знайдено кістки давніх тварин: мамонта, бізона, муфлона, шерстистого носорога та ін.; а також численні крем'яні знаряддя. К.-К. - археол. пам'ятка світ. значення, тут виявлено перші знахідки решток первіс. людини (неандертальця) на тер. колиш. СРСР. Пам'ятка природи місц. значення (від 1964).

Ю. І. Шутов , Г. М. Амелічев

# data[].attributes.attachment_link.description
КИ́ЇК-КОБА́ - карстова порожнина (грот) у Гірсько-Кримській карстовій області, на Довгоруківській яйлі. Знаходиться на правому схилі долини р. Зуя (притока Салгиру), за 25 км на Сх. від Сімферополя. Протяжність 9 м, шир. входу 11 м, вис. до 9 м. Утвор. у вапняках. Тут 1924 відкрито залишки ранньопалеоліт. стоянки археол. культури мустьєр.

# data[].attributes.location_name
Королівська стоянка, Закарпатська область, Україна

# data[].attributes.headline
Королівська стоянка, Закарпатська область, Україна

# data[].attributes.subject
Королівська стоянка, Закарпатська область, Україна

# data[].attributes.body
найдавніша стоянка в Центральній і Східній Європі, якій приблизно 1 млн. років, де знайдено знаряддя праці первісної людини з каменю — рубила, скребла, гостроконечники, різці, чопери, ножі.

# data[].attributes.attachment_link.title
Королево з висоти пташиного польоту - EXPRES

# data[].attributes.location_name
Верем'я, Копачів, Київська область, Україна

# data[].attributes.headline
Стоянка племен трипільської культури

# data[].attributes.subject
Стоянка племен трипільської культури

# data[].attributes.body
До Трипільської культури належать поселення, що їх виявив В. Хвойка біля сіл Трипілля, Верем'я, Щербанівка, а також Володимирівка, Веселий Кут, Миропілля, Небелівка та ін.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Радіо Свобода

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
(Рубрика "Точка зору")

ТЕСТ НА ДЕРЖАВНІСТЬ
1896 року у селі Трипілля, що неподалік від Києва, сталася сенсація. Археолог Вікентій Хвойка виявив перші знахідки загадкової культури періоду енеоліту (мідно-кам'яної доби). Ця культура невдовзі отримала назву "Трипільська". Від часів Хвойки і до сьогодні таке визначення не змінилося, попри те, що просторові межі культури, як виявили науковці, поширені від Чернігівщини до Чорного моря та Балканського півострова.
Дивовижної краси кераміка, великі поселення на берегах річок, прямокутні хати з розписаними стінами стали головними розпізнавальними рисами цієї надзвичайно багатої культури хліборобів, яка утворилася на великій частині території України, починаючи від 6-го і до 2-го тисячоліття перед Різдвом Христовим.

Прадавня Трипільська цивілізація на території України - це унікальне явище в історії людства, а збагатити себе знаннями щодо цієї теми - докладно, захоплююче та на основі дивовижних артефактів - можна в історико-культурному заповіднику "Трипільська культура", що у селі Легедзино Черкаської області.

Ми нещодавно там побували, послухали неймовірну екскурсію від директора заповідника Владислава Чабанюка і на основі почутого вирішили скласти список 7 гідних подиву чудес Трипільської культури.

_________________________________

1. Протоміста-гіганти. Шість тисяч років тому на нашій планеті виникли перші великі поселення. І сталося це не деінде, а на території нинішньої Черкаської області в районі Умані. Одне з найбільших трипільських поселень - Тальянки - займало площу 450 гектарів і налічувало 3 тисячі будинків, у яких мешкало понад 15 тисяч осіб. Життя кожного такого протоміста тривало до 100 років - адже трипільці були хліборобами і періодичне переселення обумовлювалося виснаженням ґрунтів.

Особливістю трипільського суспільства була заможна соціальна рівність. А серед будівель їхніх стародавніх поселень - дивовижний факт - археологи не знайшли жодної адміністративної споруди. Це може бути свідченням високого рівня самоврядності трипільців - або якщо інакше - у цьому суспільстві всі добре знали хто, що і як має робити.

"Наші археологи помаленьку починають припускати, що всі оці європейські цінності щодо рівності і демократії потрібно витягати не з античності, а з оцих трипільських поселень. Бо тисячі років тому тут відпрацьовувалися моделі співіснування величезних колективів людей в одному місці", - розмірковує директор заповідника Владислав Чабанюк.

_________________________________

2. Сівозміна. Сучасне визначення сівозміни виглядає так: науково обґрунтоване чергування сільськогосподарських культур задля підвищення врожайності.

А от шість тисяч років тому трипільці без рекомендацій та обґрунтувань наукових інституцій запровадили таку систему землеробства і на її основі дуже ефективно господарювали. У пізніші часи здобутками трипільців користувалися всі наступні покоління. Як стверджує археолог, доктор історії Михайло Відейко, "до часів Ярослава Мудрого набір злаків на полях Київщини був той самий, що і в трипільські часи". Нагадаємо, що трипільська система сівозміни і донині лежить в основі сучасного землеробства.

_________________________________

3. Гончарний горн (або піч для випалювання кераміки).

Вироби з глини найрізноманітніших форм, призначень і орнаментів - це головна візитка Трипільської культури, яку часто називають ще "культурою мальованої кераміки".

Гончарні вироби трипільців умовно можна поділити на два ґатунки - одні досить грубі і прості, а інші - з прекрасно виробленої глини, з тонкими стінками, добре випалені і просто вражаючої досконалості.

Постає питання: які технології шість тисяч років тому могли забезпечувати таку високу якість?

Сенсаційну відповідь на це запитання археологи отримали у 2015 році, коли у селі Доброводи на Черкащині розкопали гончарний горн. Ця величезна піч (6 квадратних метрів, з кількома отворами для закладання дров) спростувала традиційне твердження про те, що перші горни винайшли греки. Трипільці своїми високими технологіями обпалювання глини випередили греків на три тисячі років.

_________________________________

4. Парна упряж.

Ці воли, що представлені в експозиції заповідника "Трипільська культура", - найстаріше в історії Європи зображення парної упряжі. Такий артефакт може свідчити про великий поступ трипільців у культурі землеробства.

"Маючи парну упряж, вони могли використовувати соху. Праця з сохою у 40 разів продуктивніша за обробіток землі мотикою. Отже, цілком можна припустити, що саме цей винахід трипільців уможливив створення їхніх міст-гігантів", - пояснює Владислав Чабанюк.

_________________________________

>

5. Ткацтво. Великим досягненням Трипільської культури було ткацтво. Завдяки цьому здобутку шість тисяч років тому трипільці убиралися сповна по-сучасному - в одяг з тканин. Їхні тканини були двох видів: виготовлені на ткацькому верстаті і плетені гачком.

_________________________________

6. Мідь. Почин металургії на наших землях також іде від трипільців. Вони плавили мідь і виготовляли з неї знаряддя праці та прикраси. Владислав Чабанюк мріє про створення в музеї належної презентації цього металу: "Це має бути темна зала, в якій на спеціальній підсвітці на темному тлі буде представлений найстаріший метал України - мідь".

Сьогодні в експозиції музею найстаріший метал України презентує дивовижний артефакт - рибальський гачок віком 6,5 тисяч років. Гачок дотепер гострий і на нього можна зловити рибу до 5 кілограмів ваги.

_________________________________

7. Житло. Трипільські хати були двоповерхові, прямокутної форми. Стіни дерев'яні, обмазані з обох боків багатошаровою глиною і часто розписані темночервоною фарбою.

Планування і особливості будови трипільських хаток нагадують пізніші українські хати. А ще - сучасні екобудинки. Бо саме помешкання з дерев'яними стінами, глиняним тиньком і натуральним покриттям - у яких влітку прохолодно, а взимку тепло - сьогодні знову у великому попиті. Отже, виходить, що основи сучасного екологічного будівництва були закладені трипільцями ще шість тисяч років тому.

Дивовижну колекцію артефактів та інформації про Трипільську культуру можна переглянути на онлайн-ресурсі Державного історико-культурного заповідника "Трипільська культура".

На жаль, попри державний статус, заповідник не отримує державного фінансування вже від 1996 року. Але завдяки грантам, допомозі меценатів і - найважливіше - надзвичайному ентузіазмові директора і співробітників музей в Легедзино вражає унікальною експозицією тисячолітніх артефактів, кожен з яких має свою живу історію.

І наостанок. Куди ж поділися трипільці?

Єдиної відповіді на запитання, куди ж поділися трипільці, в науці сьогодні немає. Але низка вчених пов'язує Трипільську культуру з українським народом. Серед них історик, ректор Українського вільного університету в Мюнхені Вадим Щербаківський.

Він зазначає: "Жодного переселення слов'ян не було. Слов'яни-українці жили в Україні від доби неоліту... Гадаємо, що історія України починається з палеоліту, що всі послідовні великі культури на Україні являють собою етапи, щаблі формування та розвитку українського народу аж до нинішнього часу. Вивчення всієї історії в цілому, в комплексі умов географічних, економічних та епізодичних дає правдиве розуміння минулого, а разом з тим указує дальший шлях українського народу".

Віктор Петров, антрополог, доктор історичних наук також стверджував: "Немає сумнівів, - уже в трипільський період Україна набуває певної суми характеристичних ознак, що лишаються властивою приналежністю за наших часів етнографічної культури українського народу".

А ще Сергій Сегеда, антрополог, доктор історичних наук, провідний науковий співробітник інституту народознавства НАН України, вважає так: "Велелюдні трипільські племена відіграли важливу роль у формуванні генофонду пращурів українського народу - автохтонного етносу Півдня Східної Європи, визначні риси якого почали формуватися задовго до появи слов'янства на історичній арені".

Маємо надію, що ця важлива інформація невдовзі буде представлена в експозиції заповідника "Трипільська культура".
(Основна частина цієї публікації вперше з'явилася на сайті Радіо Свобода у 2020 році) Ірина Костенко, Ірина Халупа- журналісти Думки, висловлені в рубриці "Точка зору", передають погляди самих авторів і не конче відображають позицію Радіо Свобода
_________________________________
Інші матеріали з циклу "ТЕСТ НА ДЕРЖАВНІСТЬ": Володимир Великий - князь Київської Русі чи України-Русі? Гетьман Іван Мазепа - будівничий незалежності України і ворог імперії Чому написане у Києві Остромирове Євангеліє - "достояние России"? Не просто Україна, а Україна-Русь. Як Михайло Грушевський захищає державні кордони? Чому Москва досі боїться гетьмана Івана Мазепи? "Повість" Нестора Літописця - пам'ятка української мови, історії та літератури Тисячолітній меч і українська мова. Що кажуть про це в Музеї історії України?​ Києво-Печерська лавра. Хто поверне українську святиню до заповітів Феодосія?​ Тисячолітнє державотворення в Україні. Чому про нього не розповідають в музеях?​ Період княжої України-Русі. Чию історію популяризує заповідник "Софія Київська"? Віталій Кличко і будинок Сікорського. Коли мер Києва виконає обіцяне? Церковна мова давньої України - дослідження першоджерел "Скрепи" імперської історії. Чому вони досі панують у музеях України? Руїни історичного Києва. Що залишиться нащадкам? Княжа Україна-Русь і церква Спаса на Берестові. В історії храму замовчують найголовніше Україна-Русь чи Київська Русь. Чому окремі національні музеї досі пропагують імперську версію Кремля? Київ горщиків і черепків. "Русский мир" та особливості екскурсії в Музеї історії Києва Музей літератури України і національний зміст держави. Як їх поєднати? Полтавська битва та українська історія. Вирішальне слово за Мінкультом​ Тест на державність: Музей рідкісної книги у Ніжині подає приклад іншим Керівництво КНУ і Голодомор: університет й досі вшановує організатора геноциду 1932-1933 років Українська мова і церква: Нестор Літописець - перший історик України-Руси​ Декомунізація монумента "Батьківщина-Мати". Хто повинен захищати Київ? Музей "Поле Полтавської битви". Чому влада України не реагує на загрозу державній безпеці? Ярослав Мудрий, косоворотка і музейники Софії Київської. Хто тримає цей союз? Конституція України і музейники: звідки взялися у Софії Київській однодумці Володимира Путіна?​ Чи свідчить архітектурна спадщина Києва про "європейськість" мера Кличка і міністра культури Нищука​ Вкрадена українська святиня й досі у Москві. Богородиця Володимирська чи Вишгородська?​ Що замовчують екскурсоводи у Києво-Печерській лаврі (до 300-ліття великої лаврської пожежі)​ Провінційні комплекси Львівської національної галереї мистецтв імені Возницького Політика Кремля і вища освіта України. Як роз'єднати цей союз?​ Московські холопи і музейна справа України Українська мова і подвійна мораль у КПІ імені Сікорського Як вилучити малоросійський канон з українського простору НХМУ Малоросійські штампи Національного художнього музею України Яка національність Національного музею "Київська картинна галерея" (колишнього Музею російського мистецтва)? Києво-Печерська лавра. Кому служать лаврські музейники? Київські князі розмовляли українською. Музейники це замовчують

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
важливе на свободі

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
трипільська культура

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вікентій хвойка

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
трипільске житло

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
історико-культурний заповідник «трипільська культура»

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
трипільська цивілізація

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ірина Костенко

# data[].attributes.attachment_link.title
Сім чудес Трипільської культури. Як жили і куди поділися трипільці?

# data[].attributes.attachment_link.description
(Рубрика "Точка зору") ТЕСТ НА ДЕРЖАВНІСТЬ 1896 року у селі Трипілля, що неподалік від Києва, сталася сенсація. Археолог Вікентій Хвойка виявив перші знахідки загадкової культури періоду енеоліту (мідно-кам'яної доби). Ця культура невдовзі отримала назву "Трипільська". Від часів Хвойки і до сьогодні таке визначення не змінилося, попри те, що просторові межі культури, як виявили науковці, поширені від Чернігівщини до Чорного моря та Балканського півострова.

# data[].attributes.location_name
вул. Кирилівська, Київ, Україна

# data[].attributes.headline
вул. Кирилівська, Київ, Україна

# data[].attributes.subject
вул. Кирилівська, Київ, Україна

# data[].attributes.body
Тут знайдено рештки понад 60 мамонтів безліч розбитих для добуття шпіку й обпалених кісток та багато вугілля й попелу (подекуди 40—50 см завтовшки).

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Національний музей історії України

# data[].attributes.attachment_link.title
Києво-Кирилівська стоянка. Орнаментовані фрагменти бивнів мамонта

# data[].attributes.location_name
Мізинська стоянка, Чернігівська область, Україна

# data[].attributes.headline
Знайдено першу в сві

# data[].attributes.body
Знайдено першу в світі колекцію музичних інструментів.

# data[].attributes.attachment_link.title
МІЗИНСЬКА ЦИВІЛІЗАЦІЯ УКРАЇНИ. Фільм Валерія Бебика

# data[].attributes.location_name
Мізинська стоянка, Чернігівська область, Україна

# data[].attributes.headline
Мізинська стоянка, Чернігівська область, Україна

# data[].attributes.subject
Мізинська стоянка, Чернігівська область, Україна

# data[].attributes.attachment_link.title
МІЗИНСЬКА ЦИВІЛІЗАЦІЯ УКРАЇНИ. Фільм Валерія Бебика