# data[].attributes.headline
עומרי וסבא אודי

# data[].attributes.subject
עומרי וסבא אודי

# data[].attributes.body
סבא קיבל את הסרגל חישוב בכיתה ט' באורט סינגאלובסקי. סרגל חישוב הוא כלי שעוזר בביצוע חישובים חשבוניים והנדסיים והיה בשימוש עד המצאת המחשבון. סבא השתמש בו במהלך כל שנות התיכון וגם בתחילת לימודיו באוניברסיטה. הוא הפסיק באוניברסיטה מפני שהוא קיבל מחשבון מתנה.

# data[].attributes.headline
איתן וסבתא סיסי 

# data[].attributes.subject
איתן וסבתא סיסי 

# data[].attributes.body
סבתא קיבלה את המערוך בירושה מאמא שלה, שגם קיבלה אותו מאמה. משתמשים במערוך לרידוד בצק. המערוך עשוי מעץ בצבע חום בהיר. עד היום סבתא שלי אוהבת להשתמש בו להכין לחמים ועוגיות.

# data[].attributes.headline
כפיר וסבא ג'רי

# data[].attributes.subject
כפיר וסבא ג'רי

# data[].attributes.body
זאת תמונה שבאה מרוסיה לארצות הברית לפני יותר מ120 שנה. סבא רבה שלי הביא את התמונה מהחוף המזרחי של ארצות הברית והוא לקח את זה יותר מ 3000 קילומטר. הוא לקח את התמונה לוויומינג באזור המערבי של ארצות הברית ומשם לישראל.

# data[].attributes.headline
שקד וסבתא כרמלה

# data[].attributes.subject
שקד וסבתא כרמלה

# data[].attributes.body
את הפמותים האלה סבתא קיבלה מסבתא שלה שהיא נפטרה וכשפינו לסבתא שלה את הבית הם רצו לזרוק אותם אבל סבתא שלי לקחה אותם עד היום זאת המזכרת היחידה שיש לה ממנה וזה חשוב לה מאוד

# data[].attributes.attachment_caption
פתקים מאמא של סבתא 

# data[].attributes.headline
 מאיה וסבתא מרינה

# data[].attributes.subject
 מאיה וסבתא מרינה

# data[].attributes.body
את הפתקים האלה אמא של סבתא שלי העבירה לסבתא שלי, בפתקים האלה סבתא רבתא שלי כתבה לה מה לעשות ומה עושה ה "סמובר" כלי מיוחד למים חמים

# data[].attributes.attachment_caption
פנקס של סבא של סבתא זויה

# data[].attributes.headline
טלי וסבתא זויה

# data[].attributes.subject
טלי וסבתא זויה

# data[].attributes.body
את הפנקס הזה הסבתא שלי קיבלה מסבא שלה. בזמן מלחמת העולם ה-2 הוא יצר את הפנקס לבד, מדפים וחוטים הוא תפר אותו וכתב את כל החגים היהודים בעיברית מ-1942 עד ה-1944.

# data[].attributes.attachment_link.title
תמונה_טלי וזויה

# data[].attributes.headline
עידו וסבתא דני 

# data[].attributes.subject
עידו וסבתא דני 

# data[].attributes.body
בקבוק יין

סבתא קיבלה בקבוק היין מאביה. סבא רבא שלי קיבל בקבוק היין המיוחד, ביום שחגג את בר- המצווה שלו בשנת 1934 בירושלים.

שרשרת הזהב

סבתא דני קיבלה את שרשרת הזהב, אותה הכין שורף בירושלים העתיקה בתקופת השלטון העותמני נקודה את השרשרת קיבלה סבתא של סבתא דני שהעבירה אותה בירושלים לסבתא ראתה שלי והיא העבירה אותה לסבתא דני.

# data[].attributes.attachment_caption
קסת דיו בשביל עט נוצה 

# data[].attributes.headline
נויה וסבתא לנה

# data[].attributes.subject
נויה וסבתא לנה

# data[].attributes.body
בתי ספר של פעם לא היו דומים לבתי הספר המודרניים שלנו. התלמידים למדו לכתוב בעפרונות והתלמידים הכי טובים בכתיבה קיבלו אישור לכתוב בעט נוצה. העט היה ללא דיו, היו צריכים כל פעם לטבול בדיו, וכשהוא היה נגמר, היו טובלים שוב ושוב- תהליך הכתיבה היה ארוך ומעייף.

לקסת הייתה צורה מיוחדת כך שלא יישפך הדיו.

# data[].attributes.headline
אייל וסבתא אפרת

# data[].attributes.subject
אייל וסבתא אפרת

# data[].attributes.body
זהו מגדל הבשמים שקבלתי מאבא שלי, כלי בשמים להבדלה שבו מאחסנים צמחי תבלין ריחניים. בכל מוצאי שבת, לאחר שאבא חזר מבית הכנסת היה מקיים את טקס ההבדלה והיה מעביר בינינו את מגדל הבשמים להרחה. כך עברנו מקודש לחול. נפרדנו מהשבת והתחלנו שבוע חדש.

# data[].attributes.attachment_caption
תמונה משפחתית

# data[].attributes.headline
דני וסבא לאוניד

# data[].attributes.subject
דני וסבא לאוניד

# data[].attributes.body
לסבא שלי יש מעט תמונות מהילדות זאת אחת מהן. היא מאוד יקרה לו כי בתמונה רואים את כל המשפחה שלו שגרו באוקרינה. שלושה דורות: סבתות וסבים אמא ואבא שלו דוד וסבא שלי עם אחותו הוא היה בגיל שבע כשצולמה התמונה. כל המשפחה שלו חוץ מסבא ואחותו עברו את השואה. התמונה הזאת מאוד יקרה לנו ונשמור אותה.

# data[].attributes.headline
ארבל וסבא שמואל

# data[].attributes.subject
ארבל וסבא שמואל

# data[].attributes.body
אני מציגה כתובה מיום נישואיהם של סבתא וסבא רבא שלי בפולין בשנת 1936 כלומר הכתובה הזאת היא בת 89 שנים סמוך ליום החתונה הזוג עלה לארץ שעדיין לא הייתה מדינת ישראל אלא ישוב תחת שלטון אנגליה.

כתובה היא כתב התחייבות שנותן החתן לכלה ביום נישואיהם בו הוא מתחייב לתת לה סכום מסוים בגירושים כדי שתמשיך לחיות ברווחה.

הכתובה נהוגה בדעת היהודית כבר 2000 שנה וזה מצוי בספרים העתיקים וממצאים ארכיאולוגים מנהג הכתובה כיום עד היום עם שמתם לב בזמן החופה קוראים חלק מהכתובה.

הכתובה כתובה בארמית שפה שהייתה נהוגה בה. יש בה מילים שמזכירות עברית.

הכתובה בדרך כלל מקושטת כמו כתובה זאת ,בפרחים מוזהבים ובמגן דויד. בכתובה זאת שנקנתה ברחוב נלבקי בורשה, רחוב חשוב בגטו ורשה .סבא רבה ניזכר במרד גטו ורשה. המרד בו ניסו היהודים שבתוך הגטו למרוד בנאצים.

# data[].attributes.headline
אוהד וסבתא חנה 

# data[].attributes.subject
אוהד וסבתא חנה 

# data[].attributes.body
העששית הומצאה בפולין בשנת 1986 כתחליף לתאורת חשמל והפכה להיות מאוד נפוצה בעולם ובעיקר במדינת ישראל בתחילת הקמתה. אני וסבתי מציגים עששית ירוקה וסגורה (כדי לשמור על הלהבה). העששית היתה בשימוש בבית סבתי כשהיתה ילדה.

# data[].attributes.body
חפץ זה משמש כמחזיק לכוסות עם שתייה חמה. הוא עשוי מכסף ומאותר עם אמייל צבעוני.

על הכוס חריטה עם הוקרת תודה לסבא רב-רבא שלי גרסים (הסבא של סבתא מרה, אמא של אמא שלי). הוא עבד כמנהל חנות גדולה של מוצרי נייר וכלי כתיבה בשנים 1927-1956 בעיר פרונזה, בירת קירגיזסטן; ב-1956 יצא לפנסיה וקיבל את המחזיק כמתנת פרידה. הוא היה מאד אהוב על ידי העובדים שלו.

# data[].attributes.headline
אלינור וסבתא לובה

# data[].attributes.subject
אלינור וסבתא לובה

# data[].attributes.body
זה פנקס צבאי של אמא של סבתא שלי, רחל רוזנקוביץ. היא קיבלה אותו במהלך שירותה הצבאי בצבא האדום במהלך מלחמת עולם השניה. היא שירתה כרופאה בבית חולים שדה והפנקס היה איתה במהלך כל המלחמה שאותה היא סיימה בברלין. כאשר רחל עלתה לישראל בשנת 1991, היא לקחה את הפנקס איתה.

# data[].attributes.headline
איתמר וסבא יוסף איל

# data[].attributes.subject
איתמר וסבא יוסף איל

# data[].attributes.body
זכור לי היטב שבהיותי ילד התחפשתי בפורים לקצין בצבא הגנה לישראל. כשהיו שואלים אותי למה אני מתחפש לקצין בצה״ל? תשובתי היתה שזו התחפושת הכי ״מגניבה״ שכל יהודי גאה בה והיא מבטיחה את ההגנה על מדינת ישראל כמדינה עצמאית. בשנות חייעד לגיוס לצה״ל בשנת 1962 לחיל הנדסה שאפתי להגיע לקורס קצינים ולהיות קצין בצה״ל. בשנת 1964אחר שנתיים בשירות צבאי סיימתי קורס קצינים והוענקה לי בטקס חגיגי בבית הספר לקצינים ששכן במחנה סירקין סיכת מ״מ (מפקד מחלקה)שכוללת בעצובה חרבו עלה של זית. זו הסיכה היקרה לי ביותר ומלווה אותי מאז שהיתה לבסיס של שירות צבאי ארוך עד דרגת תת אלוף ולתפקיד קצין הנדסה ראשי של צה״ל לשנים 1985 ועד 1989.

# data[].attributes.headline
נועם וסבתא אתי 

# data[].attributes.subject
נועם וסבתא אתי 

# data[].attributes.body
אבא של סבתא שלי (סבא רבא שלי) עלה לארץ ממרוקו. כשהוא הגיע לארץ התגייס כקצין למשטרה.

בשנת 1961 אביה של סבתי היה חלק מהכוח ששמר על אייכמן בזמן משפטו. אדולף אייכמן היה פושע נאצי בכיר, מהאחראים הראשיים לביצוע תוכנית "הפתרון הסופי" להשמדת היהודים במהלך השואה. בסיום המשפט נידון אייכמן למוות והוצא להורג בתלייה.

בתמונה סבא רבא שלי יושב מימין לאייכמן בתוך תא זכוכית משוריין שנועד למנוע פגיעה באייכמן בטרם יסתיים משפטו.

# data[].attributes.attachment_link.title
נועם וסבתא אתי

# data[].attributes.headline
מיה וסבא רפי

# data[].attributes.subject
מיה וסבא רפי

# data[].attributes.body
לאבא של סבא שלי קוראים אורי.

הוא נהרג ב-1948 במלחמת העצמאות בקרבות ליד נגבה. סבא שלי בקושי הכיר את אבא שלו לפני שנהרג.

נשארו מאבא של סבא שלי מעט צילומים והצילום הזה הוא אחד היפים שבניהם .

בצילום אנחנו רואים את אבא של סבא שלי בקיבוץ כשהוא עובד בשדה .

הוא מחזיק כלי עבודה שקוראים לו חרמש בימים ההם הוא שימש לחקלאים לקצור את החיטה בשדה.

לסבא שלי נישאר בצילום הזה הרבה זיכרונות מאבא שלו.

סבא שלי תלה את תמונה של אבא שלו בחדר שינה,

כי הצילום הזה מעלה בו זיכרונות

# data[].attributes.headline
נגה וסבא יאיר

# data[].attributes.subject
נגה וסבא יאיר

# data[].attributes.body
שני הספרים האלה הם אותו הדבר.

סבא שלי קיבל אותם כמתנת יום הולדת.

בשניהם יש שיר שמוקדש לסבא שלי שנקרא הברז שבים, סבא קיבל את הספרים האלה ממשוררת שנקראת אלדה.

הוא קיבל את הספרים בשנת 1944.

# data[].attributes.headline
מאי וסבתא רחל

# data[].attributes.subject
מאי וסבתא רחל

# data[].attributes.body
שופר ממרוקו של סבא רבא חיים מלול, אביו של סבתי רחל. השופר הגיע ממרוקו עד לישראל. סבא רבא שלי היה חזן בבית הכנסת היהודי והיה תוקע בשופר בראש השנה וביום כיפורים.

# data[].attributes.attachment_link.title
מאי וסבתא רחל

# data[].attributes.headline
בארי וסבתא איילה

# data[].attributes.subject
בארי וסבתא איילה

# data[].attributes.body
כשהייתה קטנה, סבתא איילה רצתה להיות טייסת. אז היא כתבה כל מיני דברים שקשורים לטיס במחברת, הדביקה כתבות ואספה כל מיני מידע. היא שמרה את המחברת עד היום, אז המחברת היא בת 60 שנים!

# data[].attributes.headline
אופיר וסבתא דיתה

# data[].attributes.subject
אופיר וסבתא דיתה

# data[].attributes.body
סבתא דיתה נתנה לי סיכה שקיבלה מסבתא שלה, שמה מינה. סבתא מספרת לי: לסבתא מינה היו שישה ילדים, היא היתה אישה נחמדה שאהבה לארח אצלה בבית, היא היתה מכינה מאכלים ממש טעימים. בכל שבת היינו מתאספים אצלה בבית כל המשפחה המורחבת (כל הנכדים, בני זוגם, הילדים ואפילו חברים של הילדים) לאכול חמין (טשולנט) וקוגל. במשך השנים הנכדים הכינו לה שלט שנתלה על הדלת "מועדון הקוגל". סבתא מינה עבדה בחנות שלהם עד שיצאה לפנסיה ואז המשיכה להתעסק רק במאכלים הטעימים שלה. היא גרה בבניין שאנחנו גרנו בו בשכונת רחביה בירושלים ובילינו הרבה אצלה. היא היתה יחסית דתיה ושמרה כשרות. סבתא מינה תמיד התפארה בכך שיש לה 6 ילדים ב2 חדרים אבל כל אחד הגיע למקצוע טוב ומעמד טוב בחיים. הסיכה שקיבלתי ממנה עשויה זהב אמיתי ואבנים אדומות. כנראה שקיבלתי אותה ליום הולדת או איזה אירוע.

# data[].attributes.headline
ליהיא וסבא שאול

# data[].attributes.subject
ליהיא וסבא שאול

# data[].attributes.body
כוס הקידוש הזאת היא לא הכוס קידוש שסבא שלי עלה איתה מעירק בגלל שבזמן שעלו לארץ כוס הקידוש אבדה לו. כשהגיע לארץ הוא הכין כוס קידוש חדשה, שבה הוא מברך איתה בקידוש והיא כמו הכוס מעירק.

# data[].attributes.headline
סבא ראובן ותמר

# data[].attributes.subject
סבא ראובן ותמר

# data[].attributes.body
קומקום קטן של סבתא רבה ( אמא של סבתא ) ממרוקו. היהודים במרוקו נהגו לעשות טקס שתיית תה לאחר ארוחת צהריים או ערב. את התה הכינו בקנקן המיוחד הזה. בדרך כלל סביב שתיית התה היו סיפורי סבתא ועוד...תמיד הוא מגישים עוגיות מרוקאיות עם תה של נענע.

# data[].attributes.headline
הדר וסבתא נורית

# data[].attributes.subject
הדר וסבתא נורית

# data[].attributes.body
סבתא נורית מספרת על עריסה בת 71 שנה :

עריסה היא מיטה קטנה מרופדת וחמימה, כזו שמפנקת תינוקת קטנטנה, התינוקת הזו הייתי אני.

נולדתי בארגנטינה, הורי רכשו אותה עבורי, ודאי רצו שיהיה לי נעים, חמים, בטוח ותמיד קרוב לאמא ואבא.

העריסה פינקה את אחותי נעמי כשעלינו ארצה, בחורף 1963 חצתה אוקיאנוס וים.

מאז העריסה פינקה גם את בנותינו מור, שני והילה .

מור היא אמא של הדר ואורי . גם הם נהנו להתכרבל בה בחמימות נעימה וכך גם כל נכדינו ,בני הדודים נעה וגיא, ועוד תינוקות מבני משפחתנו וחברים.

העריסה ודאי תמשיך לפנק באהבה גם את נינינו ועוד המון תינוקות קטנטנים שיולדו במשפחתנו.

# data[].attributes.attachment_caption
שיר העגלון-טביליסי.

# data[].attributes.headline
אמרי וסבתא מרינה

# data[].attributes.subject
אמרי וסבתא מרינה

# data[].attributes.body
השיר הזה הוא לא סתם שיר,

שיר זה מדבר על עיר הבירה של גאורגיה, העיר טביליסי.

זהו שיר הלל לעיר יפה ומיוחדת ששמה טביליסי.

בשיר מדובר על איש שיש לו עגלה עם סוס וכל בוקר שהוא קם, הוא יוצא עם הסוס והעגלה שלו לרחובות העיר להנאתו,

הסיבה היא שיש נערה יפה שמסתכלת מהחלון והוא שר לה בזו הלשון :

על עדן החלון יושבת יונה [נערה] אני מקווה שהיונה הזאת היא המזל שלי, אל תהרגו לי אותה כי אני מאוהב בה...

וזה מה שליווה את סבתא שלי מרינה בעלייתה מגאורגיה לישראל

# data[].attributes.headline
אלה וסבא אורי

# data[].attributes.subject
אלה וסבא אורי

# data[].attributes.body
מכונת כתיבה שהייתה שייכת לסבתא של סבא אורי, שימשה אותה לכתיבת מכתבים ותרגום ספרים מגרמנית לעברית.

המכונת כתיבה במצב מצוין ועדין עובדת.