# data[].attributes.body
Volt egyszer három fiú,akik vadászok szerettek volna lenni. Az apjuk egyik nap azt mondta nekik:-menjetek ki az erdőbe és ha lőttők valami kis állatot,akkor szóljatok! Elment a három fiú az erdőbe az egyik a puskát sem tudta pontosan fogni,a másik kezéből kiesett,a harmadik fiú pedig sikeresen lőtt egy madarat. Az apjukhoz rohantak,de csak az egyikőjük volt nagy örömmel,csak ő hozott egy madarat.Az apjuk így szólt:menjetek vissza és probálkozzatok újra,mert a kettőtökböl nem lesz így vadász,a harmadikótokból csak ha nagyobb valamit lő. Mentek hát a fiúk ismét a két fiú nem járt sikerrel,a harmadik pedig lőtt egy rókát. Visszamennek az apjukhoz és nagy hírrel mondják:sajnos kettőjüknek nem sikerült még egy lövést sem adni. A harmadik fiú így szólt!-jaj apám itt a vállamon a róka. Belőlem lesz a vadász.Azt felelte az apjuk:hát ti ketten ne is menjetek többet a puskával,belőletek vadász biztosan nem lesz. A harmadikótok csak akkor lesz,ha még egy medvét is lő.Visszament hát a fiú,úgy gondolta,ha kettő valamit skerüt lőnie,a harmadik már biztosan meglesz. Úgy is történt,a fiú ment-ment és összetalálkozott a medvével. Röktön rá is lőtt,hogy ő legyen a híres vadász. Sietett hát az apjához nagy bölcsen,a medve is meglett. Ezért meg is díjjazta egy saját puskával. A fiú még ma is vadász,ha el nem veszítette puskáját.

# data[].attributes.body
Élt egyszer egy bátor kolibrilovag, aki mindig hős szeretett volna lenni.

A kolibrik birodalmát sok-sok éve sasok fenyegetik. Csak egyetlen, módon lehetne legyőzni őket, egy varázskarddal ami az Óperenciás tengeren túl volt az őskolibrik földjén. Összeszedte minden bátorságát és átrepült a viharos tenger felett. Útközben találkozott egy varázslóval. Azt mondta a varázsló:

-Kolibrilovag hova mész?

-Az őseim földjére a kardért.

-Ó, hát így nem fog sikerülni! Adok neked varázserőt és mehetsz tovább, de először keresd meg a varázskönyvemet!

Így is lett, megkereste, a varázsló pedig adott neki szupererőt. Amikor odaért az ősei földjére megpillantotta a kardot, ami egy sziklába volt szúrva. Összeszedte minden erejét és kihúzta a kardot a sziklából. Amikor hazaért, azt látta, hogy a hazája romokban hevert, mert amíg távol volt a sasok támadást indítottak az országa ellen. Felkiáltott és azt mondta:

-Őskolibrik adjatok nekem erőt!

A kard felvillant és a lovag pillanatok alatt az összes sast legyőzte.

A kolibrikirály hálából hozzáadta a lányát, sok kis fiókájuk született. Még ma is élnek, ha egy bagoly meg nem ette őket.

# data[].attributes.headline
Kirándulás a tanító nénivel                                                                                      

# data[].attributes.subject
Kirándulás a tanító nénivel                                                                                      

# data[].attributes.body
Amikor a tancsi szólt, hogy kirándulni megyünk mindenki izgatott lett.

A kiránduláson rész vett több osztály gyereke. Egy reggel a játszótérnél találkoztunk a többséggel és bicajokkal indultunk útnak. Cél a Róka-tanya volt. Bemutattak több mindent, meséltek erről-arról, jól éreztük magunkat. Miután mindennek vége volt, indulás következett visszafelé. Jól kifáradtunk.

Remélem máskor is elmegyünk a tancsival bicaj túrára.

# data[].attributes.body
Egyszer volt, hol nem volt, volt egyszer egy király és annak három fia. A király magához hívatta a három fiát és azt mondta nekik, hogy útnak ereszti őket találjanak magukhoz való menyecskét.

Először a legöregebb fiú indult el, egy másik országbeli király lányát kérte feleségül . De csak akkor kaphassa el ha megküzd a hét fejű sárkánnyal. Sajnos elbukott a csatába. Szomorúan visszaballagott az apjához.

Ekkor a második fiú indult útnak. Egy kerek erdőbe tévedt, aminek a közepén egy cifra palota állt. Bekopogott a palotába és megkérte a király egyetlen lányát, aki nemet mondott neki, mert nem volt hozzá elég cifra. Búsan kullogott haza a középső fiú is.

Ekkor a legfiatalabb legény ment el szerencsét próbálni.

Ez a legény nagyon talpraesett fiú volt. Elállt szolgálni egy kocsmároshoz. Kocsmáros legénynek adta ki magát és nem árulta el senkinek sem, hogy ő királyfi. Minden este betért egy gazdag paraszt a kocsmába és elsírta bánatát, hogy neki van otthon három gyönyörűséges lánya akiket nem tud férjhez adni, mert egy gonosz boszorkány kis korukban elátkozta őket se főzni se mosni nem lehet megtanítani őket. Amit egyik nap megtanultak, azt másnapra elfelejtették. Így egy paraszt legénynek sem kellettek. Meghallotta ezt a kis királyfi és kíváncsi lett erre a három lányra. hát neki a palotába nem kell se főzni se mosni a feleségének. Egyik este megleste az ablakon őket. Három gyönyörűséges lány ült a padkán. Haza szaladt a testvéreiért elvezette őket a paraszt házhoz és megkérték a lányok kezét.

Nagy lakodalmat csaptak és még mindig mulatnak, ha meg nem haltak.

# data[].attributes.body
A kedvenc évszakom az ősz, mert kezdődik az iskola.

Szeretek a barátaimmal lenni és új dolgokat megtanúlni.

A kedves tanító néni sok-sok új verset , mesét tanít nekünk. Természetből pedig érdekes dolgokról beszélgetünk.

Sokat játszunk kint és ilyenkor megfigyelhető, hogy a természet új ruhába öltözik. Sárgúlnak, barnúlnak a levelek és lehullanak. Az állatok élelmet raktároznak az emberek pedig betakarítják a termést.

Az időjárás igazán változó, de idén jó hosszú volt a vénasszonzok nyara, aminek örülök.

# data[].attributes.body
Egyszer az iskolában azt a feladatot kaptam ,hogy írjunk fogalmazást a nagyszüleinkről.

Elmerengtem gondolataimban, és eszembe jutott drága nagyapám , aki már csak a szívemben él örökké.

A tata , aki pótolhatatlan, mindig jókedvű, mosolygós, örök fiatal volt. Lörincz Zoltánnak hívták. Sötétbarna hajú nagyon magas és szorgalmas egy tata volt. Amig nyugdíjas nem lett , addig a Rotografikában dolgozott. nagyon szerette a traktorokat. Földműveléssel ás állattenyésztéssel is foglalkozott. Szeretett barkácsolni , nekem fából hintát készített. Kedvenc ételei a paprikás, szárma és a palacsinta voltak mint nekem. Sokszor sütött is nekem palacsintát amit együtt jókedvűen majszoltunk. Mindig nagyon kedves volt velem , sokat játszottunk és nevettünk . Elárulom nektek , hogy bármit kértem tőle mindent megtett nekem.

Amikor egymásra néztünk , mintha tükörbe néztünk volna.

Így emlékszem én a tatámra, akit soha nem feledek.

# data[].attributes.body
A nevem Norbert. A Teleki családba születtem bele.Noszán lakunk egy kis faluban.

Édesapám Teleki Sándor negyvennégy éves pizzériában futárként dolgozik.Édesanyám Teleki született(Szekulity )Evelina harminchét éves,itthon vezeti a háztartást.Tanit benünket engem,bátyámat Dávidot és kisöcsémet Ádámot

Hajdukovóra járok a Petőfi Sándor általános iskolába , harmadik osztályba . Bátyám tizenöt éves középiskolás keramikusnak tanul . Kisöcsém Ádám tiz hónapos mászik és gőgicsél . Anyukákám anyját Máriának hivják . Apukám apját Edének hivják .

Ők az én családom nagyon szeretem őket .

# data[].attributes.body
Egyszer volt, hol nem volt, az Óperenciás tengeren és azon is túl, ahol a kurtafarkú malac túr, ott élt egy szegény legény a szüleivel.

Álmodozott a legény arról, hogy majd egyszer feleségül veszi a király leggyönyörűbb leányát. Apja biztatta, hogy járuljon a király elé és kérje feleségül a leányzót. Gondolkodott is a legény, de hát a királyi palota a tó közepén volt egy hatalmas szigeten, amelyet hét varangyos béka őrzött. Kivárta hát a telet, s mikor a tó befagyott, akkor a legény pedig elindult szerencsét próbálni. Anyja batyut is készített neki az útra.

Az idő igazán zord volt, de ez nem tántorította el a hosszú úttól. Hiszitek vagy sem, amikor a palotához ért, a varangyok szó nélkül félre ugrottak és bebocsátást kapott a palotába.

A király színe elé járult.

-Mi járatban vagy itt? - kérdezte a mogorva király.

-Szeretném felségedtől megkérni a leánya kezét!

-Neked adom, ha teljesíted három kívánságom! Először is győzd le a sárkányt. Fenn van egy magas hegy tetején.

Fel is ment, harciasan le is győzte és büszkén ment vissza a király elé.

-Látom nagyon bátor vagy! - mormogta a király.

-Dolgozz nálam egy esztendeig! Hadd lássam, mennyire vagy kitartó! Eredj kezd is a disznóól takarítással!

A szegény legény nem ijedt meg a munkától, dolgozott szorgosan.

Közben idegen országból érkezett kérő, aki a király legszebb lányát akarta elvenni.

Gondba esett a király, most mit tegyen. Magához hívatta a szegény legényt.

-No ígéretemhez híven hívattalak most magamhoz, letelt az esztendő, a munkádat becsülettel elvégezted. De, ha a lányom kezét akarod, akkor meg kell vívnod a királyfival.

A szegény legény nem sokat tétovázott, nekiugrott a királyfinak. Csakhogy a királyfi egy mozdulattal ellökte és a szegény legény egy szempillantás alatt a földre esett. Szegény szerencsétlen úgy beverte a fejét, hogy mindenből hetet látott. Nagyot nevetett a király, gondolta, hogy így majd mégiscsak  királyfihoz adhatja a lányát. A legény nem hagyta magát, felállt és összevissza csapkodott a kardjával. A körülötte lévők nagyokat nevettek, a királyfinak már a fejébe szállt a dicsőség, nem is figyelt a szegény legényre már senki. Amikor egyszer csak kitisztult a szegény legény látása és nagyot suhintott a hahotázó királyfi felé. Egyből a fejét vette. Hirtelen mindenki meglepődött. A király alig tudott szóhoz jutni, de hát mit volt mit tenni, a lányát odaígérte a legénynek, hát be kellett tartani. Másnap nagy lakodalmat csaptak.

Eső után köpönyeg, hazudtam mert volt kinek!

# data[].attributes.body
Lassan megérkezik hozzánk az ősz.

Megbarnulnak a fák levelei és lehullanak. A süni beköltözik a levélkupac alá. A vándormadarak délre vándorolnak, a darvak V-alakban szállnak. A medve gyűjti az élelmet, hogy zsírt termeljen magának és kibírja a hosszú telet. A mókus a fa odvába gyűjti a makkot télire. Rövidebbek a nappalok és hosszabbak az éjszakák.

Azért szeretem az őszt, mert ilyenkor szép színes a táj a lehulló levelek miatt.

# data[].attributes.body
A nagyapámat Rozsnyik Ferencnek hívják.

Magas termete és dús ősz haja van. A Chemosban dolgozott, de már nyugdíjas. Azóta kertészkedéssel és barkácsolással tölti az idejét. Ha náluk vagyok, én is besegítek a barkácsolásba. Van két tacskója, akiket nagyon szeret. Nagyon sok dologhoz ért és nagyon okos. Ő süti a legjobb palacsintát és almás pitét. Néha elvisz az állatkertbe.

Szívesen töltöm vele az időt mert mindig valami érdekes dolgot csinálunk .

# data[].attributes.body
A kisöcsém és én minden karácsonykor segítünk apának és anyának feldíszíteni a karácsonyfát.

Mi nagyon várjuk már a karácsonyt. Az öcsi főleg, mert ő most kezdi megérteni mi is az a karácsony. Az iskolában mindjárt itt a téli szünet. Itt a tél és most már fel kell húzni a téli cipőt és a nagykabátot. Ilyenkor bírunk hógolyózni, szánkózni és hóembert építeni. Nálunk még nincs hó, de remélem esni fog és megtehetem ezeket a dolgokat.

Azért szeretem a karácsonyt mert együtt lehetek a szeretteimmel és meglátogat a Jézuska.

# data[].attributes.body
Az én szünidőm nagyon jó volt, tele sok élménnyel és vidámsággal.

A szünidőben megünnepeltük a karácsonyt. Az öcsém egy nagy traktoros farmot én pedig egy nagy doboz légót kaptam.

A karácsony után jött a bizonyitványosztás, de nekem nem volt gondom mert kitűnő lettem.

A helyi közösségnél megnyílt a koripálya és én megtanultam korizni.

December 30-án megünnepeltük a szülinapomat.

31-én nagy nehezen fennmaradtam éjfélig és meglestem a tűzijátékot.

Most kezdődött a suli. Karácsonykor nem esett a hó, de most nagyon sokat esik.

Azt szeretem a szünidőben, hogy nem kell tanulni és írni.

# data[].attributes.body
Volt egyszer réges régen egy kis pók királylány, aki nagyon szeretett volna megházasodni, de nem tudott párt találni. Gondolta, inkább a szüleire bízza az ügyet.

A szülők kihirdették, hogy annak adják a királylány kezét, aki megnyeri az olimpiát. A hírdetésben szerepeltek az olimpia feladatai, de még a királylány tulajdonságai is. Nem jelentkeztek sokan, mert a királylány nem a szépségéről volt híres, hanem az eszéről és a szívéről. Azok viszont, akik eljöttek, komolyan gondolták a megmérettetést, hogy legyen egy okos és kedves feleségük.

Így történt, hogy az olimpia nem volt nagy, ám annál nehezebb. Az volt feladat, hogy megfejtsenek egy rejtvényt, mely elvezeti őket egy bányához. A bányában bányásszanak ki egy bizonyos ércet, majd abból készítsenek egy gyönyörű gyűrűt, mellyel megkérhetik a királylány kezét.

El is indultak a bátor pókok. Mindenki iparkodott a rejtvényt megfejteni. Akinek sikerült, az már futott is a bányához. Néhányan a gyűrű készítéséig is eljutottak, de azok a végén mindig szétpotyogtak, mert nem a megfelelő alapanyagból készültek.  Csak egy póknak sikerült megtalálnia a legnemesebb ércet, melyből gyönyörű szép ékszert készített a királykiassszonynak. Őt úgy hívtak hogy, Gizmó. Ment sietve a pókleányzó elé és az ujjára húzta a gyűrűt.

Nagy lakodalmat csaptak. Boldogan éltek míg egy rémisztő porszívó be nem szívta őket.

# data[].attributes.headline
A királyfik,a királykisasszony,a szegényember és a sárkány

# data[].attributes.subject
A királyfik,a királykisasszony,a szegényember és a sárkány

# data[].attributes.body
Teleki Norbert

Hol volt hol nem volt, a magas hegyeken túl, egy szép kastélyban, élt egy király, a felesége és a fiaik. A fiúk nagyon szerették az igazságot és mindig segítettek a szegény embereknek. Született egyszer egy kistestvérük, aki olyan szép lánnyá cseperedett, hogy soha senki nem látott nála szebbet. Hangja olyan szép volt, hogy minden állat táncba kezdett, ha meghallotta. Élt ott egy szegény ember aki az állatokat etette, itatta és a virágokat öntözte.

Egyszer a királyfik és húguk kimentek az erdőbe hogy meglátogassák az ott élő állatokat. Leültek egy fa tövébe, a királykisasszony dalra fakadt minden állat körbe vette őket és táncra keltek. Esteledett, hazafelé lovagoltak, egyszer csak nagy szárnycsapkodásra lettek figyelmesek. Egy nagy zöld sárkány repkedett a fejük felett. A sárkány egyre közelebb és közelebb szállt, egyszer csak felkapta a királykisasszonyt és felszállt vele a felhők felé.

A királyfik hazatértek, hogy szóljanak szüleiknek, hogy mi történt. Sírás, rívás a három királyfi megígérte hogy hazafognak térni húgukkal. Ezt a szegény ember meghallotta és azt mondta, hogy ő akar menni. Ezért úgy döntöttek, hogy a legfiatalabb marad itthon. A két királyfi és a szegény ember lóra ültek, mentek mendegéltek erdökön, mezőkön át, hogy megtalálják a húgukat . Telt múlt az idő, már egy esztendőt lovagoltak. Néha álltak csak meg pihenni, enni, a lovakat megetetni és megitatni. Húgukra gondoltak, mi lehet most vele él még vagy a sárkány megette. Egyszer csak megpillantották a sárkányt, ahogy hatalmas nagy hegy tetejére szállt. Tudták hogy az út hosszú és nehéz lesz, érezték a szívükben, hogy húguk csakis ott lehet. Elindultak mászva, volt amikor a hó esett és nagyon hideg volt, fáztak, de csak másztak. Végül a hegy tetejére értek, ahol a sárkány fészke volt. Egy hatalmas nagy fészek. Látták húgukat. Ruhája szakadt, haja kócos volt, de örültek, hogy épségben van.

A sárkány mély álomban volt. A királyfik lassan leereszkedtek a fészek aljára. Amikor a királykisasszony megpillantotta őket, sírva fakadt és átölelte őket és a szegény embert, akibe már régóta bele szeretett . Azt suttogta nekik, mennyetek el amig a sárkány fel nem ébred és a tüzes lángjával el nem égeti őket.

-Nem megyünk innen sehová! -mondták - Kimenekítünk innen!

Ahogy a fészekből kimásztak, a sárkány felébredt és elkezdett tüzet okádni. De a királyfik és a szegény ember furfangosan elkezdtek körbe-körbe szaladgálni a fészek szélén. Addig szaladgáltak, hogy a sárkány a saját csapdájába esett és benn égett.

Hazatértek, szüleik és legfiatalabb királyfi boldogok voltak. Jutalmul a szegény ember feleségül vehette szerelmét, a királykisasszonyt.

Még ma is élnek ha megnem haltak.

# data[].attributes.body
Hol volt, hol nem volt, volt egyszer az Óperenciás-tengeren is túl egy óriás mező és ott egy szellemkastély.

A szellemkastélyban volt egy szellemkirály, egy szellemkirálynő és egy csintalan szellemfiúcska. A fiú mindig megijesztette a kalóz embereket. A mezőn csontkerítés volt felállítva és ágyúk sorakoztak a kerítés mögött. Egyszer jöttek a kalózok karddal, puskával és minden egyéb dologgal. A szellemek nyerték a viadalt!

A szellemek boldogan buliztak a kastélyban. A kalózok meg soha, de soha többé nem mentek háborúzni.

# data[].attributes.body
Egyszer volt, hol nem volt, egyszer egy királyi család. Abban a családban élt a királykisasszony és a fia.

Azt mondta a fiú édesapja, hogy menjen szerencsét próbálni. El is ment, útközben találkozott a tizenkét fejű sárkánnyal. A sárkány azt kérdezte:

-Mi járatban erre te királyfi?

-Jöttem szerencsét próbálni. Erre a sárkány azt mondta- Akkor jó, hogy össze futottunk.- a királyfi megkérdezte- Miért?-Mert én éppen egy szolgálót keresek három esztendőre.- mondta a sárkány. A királyfi beleegyezett és elvezette a sárkány a házához. 3-évig szolgált a királyfi és addig a sárkány lustálkodott és parancsolgatott. Eszébe jutott egy legenda, ami a varázskardról szólt. Így északa mindig kisurrant amíg a sárkány aludt. Egyszer megtalálta a kardot, és amikor odaért a sárkány házához addigra a sárkány felébredt és a királyfi levágta tizenegy fejét.-Kérlek ne vágd le az utolsó fejem!-könyörgött a sárkány, de a királyfi levágta az utolsó fejét is. A királyfi három szekér aranyat a sárkány kamrájából elhozott. Haza ment a királyhoz és a királykisasszonyhoz. Boldogan éltek míg meg nem haltak.

# data[].attributes.body
Egyszer volt, hol nem volt, élt egyszer egy, koldus és a fia. Nagyon szegények voltak nem jutott pénz egy betevő falatra sem.

Egy napon azt mondta a fiú az apjának, hogy ő már nem bírja ezt tovább, elmegy szerencsét próbálni. Ment mendegélt amíg egy házhoz nem ért, megkérdezte, hogy tudna-e itt szolgálni? Azt mondták, hogy 3 esztendő a munkaidő és lovakat kell etetni. Így is lett. Ledolgozta a munkaidőt és 200 Ft volt a jutalom. Ezután tovább ment és meglátott egy óriást akinek segítségre volt szüksége. Megkérdezte:

-Hé óriás mi a baj?

-Belement egy szálka a lábomba-felelte az óriás.

A fiú kihúzta a bokrot és az óriás hálából adott neki egy sípot. Ment tovább és egy királyságba ért. Ott éppen kérőt kerestek a királykisasszonynak. Ahhoz adták feleségül aki legyőzi a 15 fejű sárkányt. A fiú megpróbálta de a sárkány olyan nagy volt, hogy nem ért fel a fejéig. Megfújta a sípot és megjelent az óriás. Ráállt a vállára és levágta a sárkány mind a 15 fejét. Jutalmul az övé lett a királylány és a fele királyság. Az apját is elhozta és többé semmi, gondjuk nem volt.

Itt a vége fuss el véle!

# data[].attributes.body
Egyszer volt hol nem volt, volt egyszer egy király volt annak egy lánya. A lány mindig is világot akart látni. Ezért a király megígérte, hogy a tizennyolcadik szülinapján elengedi.

Nagysokára el is jött az a szülinap. A királylány el is ment világot látni. Ment, mendegélt. egyszer útja során különös emberi hangokra lett figyelmes. Fülelt kicsit, hát hallja, hogy egy bokor mögül jön az a hang. Odalopódzott és látta, hogy egy szegény legény van a bokor mögött, vele szemben pedig egy hatalmas kígyó. A királylány okos volt, ezért tudta, hogy mentse meg a fiút a kígyótól. Elkapta a nyakánál és egyből lecsavarta a fejét. A fiú nagyon hálás volt a lánynak. A királylány gondolt egyet és megkérdezte tőle:

-Akarsz velem világot járni?

- Akarok! - mondta a legény.

Mentek, mendegéltek, egyszer odaértek egy barlanghoz, ahol egy alvó óriás volt. Megláttak egy lyukat, és azon próbáltak bejutni. De a királylány rálépett egy botra és az óriás felriadt.

-Mit kerestek itt? - kérdezte. A királylány azt felelte:

-Beszeretnénk jutni a barlangba!

Ezen az óriás úgy felmérgesedett, hogy meg akarta őket ölni. Addig addig harcoltak, hogy az óriás megsérült és elvonult. Akkor a királylány és a legény bementek barlangba. Olyan sötét volt, hogy azt se látták, hogy mi van a lábuk alatt. A fiú talált egy fáklyát és a királylány segített meggyújtani.

Alig mentek pár lépést, már megint egy óriás állta útjukat és azt mondta:

-Mit kerestek itt, ahol a madár se jár? Mindjárt szétloccsantom a fejeteket!

De a királylány előrántott egy zacskónyi csillámport és az óriás szemébe fújta. A legény meg azon nyomban megkötözte az óriást. Mentek tovább. A következő kanyarnál egy nagy rakás aranyat találtak. Megszedték a legény tarisznyáját, majd hazaballagtak.

Útjuk során megszerették egymást és amikor hazaérek akkor összeházasodtak. Még ma is boldogan élnek, ha meg nem haltak.

# data[].attributes.body
Egyszer volt, hol nem volt, volt egyszer egy király s annak egy lánya. Ez a lány annyira csodálatos volt, hogy a napra lehetett nézni, de rá nem.

Egy napon a király kihírdette:

- Annak adom a lányom kezét aki teljesíti a három próbát!

A faluba élt egy szegény ember. Ennek a szegény embernek volt három fia. Meglátták a király üzenetét, s azt mondták édesapjuknak:

-Édesapánk, elmegyünk szerencsét próbálni!

Erre azt mondta az apjuk:

-Menjetek csak, drága fiaim, szerencsét próbálni, de vigyázzatok magatokra!

Ezzel elköszöntek az apjuktól.

Mentek, mendegéltek míg a király palotájába értek. A király szívélyesen fogadta őket. Azt mondták a fiúk:

-Királyunk azért jöttünk, hogy kiálljuk a három próbát!

-Jól van - mondta a király - Ahhoz, hogy az első próbát teljesítsétek három esztendeig a katonaságomban kell szolgálnotok!

A legidősebb fiú rögtön fel is adta, mert túl sok időnek találta. Teltek a napok, hetek, hónapok, végül letelt a három esztendő. A király hívatta a két fiút, s azt mondta:

-Ha a második próbát is teljesíteni akarjátok, védjétek meg az országomat a szomszéd királyság támadásától! Ez okozott csak igazán fejtörést a fiúknak, de azért megpróbáltak valamit mégis csak tenni. A középső fiú nagyon mogorva volt és ezt mondta az öccsének:

-Nekem nem kell segítség egyedül is megfogom tudni csinálni!

Miközben a fiúk készülődtek a csatára odament hozzájuk egy anyó s ezt kérdezte:

-Mit csináltok itt ebben a sötétségben?

-Készülünk a csatára -mondták a fiúk

-Nem kell segítség?-kérdezte tőlük az anyó

A középső fiú így felelt:

-Miért kellene segítség, én megleszek így is

A legkisebb ezt mondta:

-Segítségből sosem elég

Az anyó odament hozzá és ebben a pillanatban egy csodaszép tündérré változott át. A tündér egy hadsereget varázsolt neki, amivel letudja győzni a szomszédos királyságot. Meg adott neki egy sípot bármi kell ő ott fog lenni ha megfújja. Bánta ezt a középső fiútestvér, de mivel azt hitte, hogy ő olyan erős és olyan okos, letudja majd győzni az ellenséges királyságot. Elérkezett a nagy nap. Mindenki harcolt, törtek-zúztak. Az egyik fiú ott ált egymegába egy szikla mellett, a másik meg ott harcolt a szomszédos királyság királyával. Végül a legkisebb fiú hadserege győzött. Látja a király, hogy már csak ő maradt, s azt mondta:

-Látom csak te maradtál, ha teljesíteni akarod a harmadik próbát is, le kell győznöd az óriást, aki a népemet ijesztgeti

A fiú nagyon bánatos volt, mert ő egy óriáshoz képest elég parányka kis teremtés volt. Másnap jött az óriás ijesztgetni a népet. A fiú meg még mindig búsúlt, majd eszébe jutott a síp, amit a tündér adott neki, megfújta és egy szempillantás alatt ott termett a tündér. Elpanaszolta a fiú gondját-baját, majd ezt mondta neki a tündér:

-Adok neked egy olyan csillámport, ami lekicsinyíti az óriást, de vigyázz, mert ha valaki másra is megy, akkor ő még kisebb lesz mint az óriás

Ezzel a tündér elment. Az óriás már kezdte volna a palotát lebontani, de a fiú azt mondta:

-Héj itt vagyok, héjj!

Az óriás elakarta kapi, de a fiú gyors volt, bemászott a nadrágjába, csak mászott-csak mászott, míg nem felért. Felmászott az óriás fejére és rászórta a csillámport. Az óriás olyan pici lett, akár csak egy hangya. A pici óriást a tündér segítségével, egy olyan üvegbe zárták, amit nem lehet eltörni, és nem is lehet kinyitni. A király odaadta a lánya kezét a fiúnak. Pár nap múlva megtartották az esküvőt. Az esküvőre eljött a vőlegény apja és testvérei, ugyanúgy a menyasszony apja is részt vett az eseményen. Az ifjú párt megkoronázták, és később gyermekük is született.

Itt a vége fuss el véle meseország közepére, aki nem hiszi járjon utána.