# data[].attributes.body
Samfunnet:
- Skriftlige kilder fra denne tida mangler, så forskere baserer seg hovedsakelig på gravfunn (særlig fra Østfold og Vestfold).
- Folkevandringstiden - grunnet herjingene til hunerne.
- Gravene blir mer velutstyrte fra 200-tallet - vitner bl.a. om en gradvis bedre økonomi.
- Skatter ble trolig gravd ned i ufredstider.
- Funn av mange bygdeborger vitner om at det ofte var ufredstider. Disse borgene vitner også om bøndene må ha hatt et stabilt samarbeid seg imellom.
- Rundt år 500: bronse ble erstattet med jern -> tilgang til enklere og bedre redskaper for folk flest.
- Grunnet klimaskifte med mye nedbør og kaldere vintere, ble det behov for inneforing av husdyra -> noe som gjorde at man trengte å ha et fast tilholdssted.

Språket (urnordisk):
- Indoeuropeisk regnes som grunnspråket for de fleste europeiske språk, inkluderte de nordiske språkene.
- Urnordisk var preget av mange ord med lange stavelser (eks: StainawarjaR = Steinar).
- Formtrikt - minst fire kasus.
- Alle infinitiv endte på konsonanten "n".
- Avlydsfenomenet: en veksling mellom stammevokaler i de ulike formene av verb.
- Fem vokalfonem i urnordisk: i, e, u, o, a.
- Tre diftonger: ai, au, iu.
- Konsonanter: b, p, f, d, t, þ, g, k, h, m, n, R, s, r, l.
- Fra 500-tallet: Store endringer i språket grunnet trykkforskyvning som hadde startet flere hundreår tidligere.
- Synkope = når en vokal blir borte mellom to konsonanter.
- Apokope = når en vokal faller helt bort i slutten av ordet.

Tekstene:
- De eldste nordiske og norske runeinnskriftene vi har er fra rundt år 200.
- Kjennskap til urnordisk har vi først og fremst fra runeinnskriftene.
- Det var germanerne som utviklet skrifttegnene, altså runene.
- Runealfabetet har mange fellestrekk med det romerske og greske alfabetet, men ble tilpasset etter hvilket materiale man skulle skrive på (tre, stein og bein).
- De tidligste innskriftene finner vi på minnesteiner og personlige eiendeler (smykker, våpen etc.).
- Skriftspråket holdt seg relativt stabilt over hele Norden i 300-400 år.

# data[].attributes.body
De viktigste endringene i synkopetida:

# data[].attributes.body
Samfunnet: Vikingtid 750-1030. Ekspansjon ved hjelp av plyndring, men også fredelige bønder. Flere konger i Norge.
1000-tallet kristendommen.
Mellomalderen 1000-1536 (reformasjonen). Ættesamfunn. Mer fattigdom etter innføring av kristendom.

Språket: Gammalnorsk. Austnordisk og vestnordisk (norrønt). Ingen fast skriftform. Egne skrifttradisjoner ved kloster, kirke, for kongen osv.

Tekstene: Runeskrift. Mye var skrevet på latin. Angelsakserne brukte eget språk og vi fikk dermed tekster på norrønt også. Ættesogane og kvad er kjente norrøn litteratur. Sakprosa; administrative tekster, historiske tekster og religiøse tekster.

# data[].attributes.attachment_caption
Norrønt hadde dativ (Indirekte objekt), nominativ (Subjekt), akkusativ (Direkte objekt) og genitiv.

# data[].attributes.body
Skriv her: Samfunnet: Svartedauen ødela gårder og bygder. De skrivekyndige, som munker og prester døde og det tok lang tid å rekruttere nye skrivere.
Klimatiske endringer, politiske og økonomiske kriser førte til nedgang i folketall.
Kalmarunionen: Danmark-Norge gikk i union med Sverige i 1937 og varte fram til 1523. Sverige gikk ut av unionen, mens den dansk-norske unionen varte til 1814.
De tyske hanseatene hadde innvirkning på samfunn, handel og språk i Skandinavia. De slo seg ned i byene, men først og fremst i Bergen.
I senmellomalderen var det slutt på nordisk herredømme utenfor Skandinavia  og over øyene vest i havet, og det nordiske språket forsvant gradvis utenfor Norden (rundt 1530) (tekst i tid og rom, s. 73-75).

Språket: Dei mest ustabile periodane i samfunn og språk i Noreg, er frå perioden 1350-1550-talet.
Oppløysinga av Kalmarunionen rundt 1523, og innføringa av reformasjonen i Noreg (1536) er eit sentralt skilje i språkhistoria. Språket i denne perioden ble kalt "Mellomnorsk", ein overgangsfase mellom det norrøne språket og morderne norsk.
Stabilitet i det norske språket frå 1500-tallet (Otnes & Aamotsbakken, 2017, s. 75).
Kjeldene frå denne perioden er skriftlige, der det munnlege språket er viktig. Det vart umogleg å laga ei ny, fast skriftspråksnorm pga dei spårklege endringane skjedde på ulike tidspunkt. (Otnes & Aamotsbakken, 2017, s. 76).
Sidan dansk kom inn og overtok på den skriftspråklege sida, fekk aldri det mellomnorske språket laga seg eit fast skriftspråk. (Otnes & Aamotsbakken, 2017, s. 76).

Tekstene: -Personlige brev, få tatt vare på.
-Runeinnskrifter fra flere hundre funn fra bryggen i
Bergen
-Sakprosa: Offentlige teksttyper: Lovavskrifter,
Rettarbøter (forbedringer og endringer av
eksisterende lover).
-Jordebøker (liste over kongelig og kirkelig gods
og eiendommer).
-Diplom/offisielle brev: (kongebrev, bispebrev, embetsmannbrev, lagmannsbrev, bondebrev, domsbrev, testament, skøyte, kjøpsbrev, avtalebrev.

Fonologiske endringer: De viktigste lydendringene:
Hele landet: Konsonantendringer:
-"edd" og "thorn" lyden forsvinner.
- Palatalisering av velarer i fremlyd før fremre
vokaler.
Vokalendringer:
-Den trange u-lyden blir til.

Deler av landet: Konsonantendringer:
-Palatalisering av dentaler.
-Tjukk-l og retroflekser oppstår
-Differensiering
-Segmentering
-Assimilering
Vokalendringer:
-Diftongering
-Monoftongering
(Tekst i tid og rom, s. 78)

Kvantitetsomlegginga, reduksjon og morfologiske endringar (s. 85):
Kvantitetsomlegginga er ei av dei viktigste endringane som hendt på slutten av norrøn tid. Det gjekk ut på at det skjedde ei endring i lengda av rotstavinga. Det var overlange, normallange og korte rotstavingar i norrøn tid. (Otnes & Aamotsbakken, 2017, s. 85).

# data[].attributes.body
Ivar Aasen og Knud Knudsen:

Dialektologiens fremvekst:

# data[].attributes.body
Reform, reform, reform...:

Sosiolingvistikkens fremvekst:

# data[].attributes.body
Språk i byen:

Multietnolektisk språkstil:

Språklova: