# data[].attributes.headline
Класифікація видів уяви

# data[].attributes.subject
Класифікація видів уяви

# data[].attributes.body
Існує декілька основ для класифікації видів уяви:
*за змістом;
*за характером психічної активності;
*за характером цілей діяльності;
*за ступенем реальності;
*за ступенем новизни й оригінальності;
*за просторовими характеристиками об'єктів;
*за характером образів;
*за провідною роллю психічних процесів.

Види уяви поділяются:
*за змістом: художня, наукова та технічна.
*за участю волі: довільна та не довільна.
*за мірою свободи: активна і пасивна.
*за характером результатів діяльності: репродуктивна та творча.
*за характером образів: конкретна та абстрактна.

Активна (довільна) уява — послідовність фантазій, викликаних за допомогою довільної концентрації.
Пасивна (мимовільна) уява — послідовність фантазій, викликана мимовільними процесами психіки.
Продуктивна уява — в рамках цього виду уяви дійсність свідомо конструюється людиною, а не просто механічно копіюється чи відтворюється.
Репродуктивна уява — при використанні цього виду уяви постає завдання відтворити реальність в тому вигляді, в якому вона реально існує.
Конкретна уява — уява, при реалізації якої, здійснюється оперування конкретними образами реальної дійсності.
Абстрактна уява — уява, при реалізації якої, здійснюється оперування абстрактними образами.

# data[].attributes.headline
Прийоми побудови образів уявлення (приклади).

# data[].attributes.subject
Прийоми побудови образів уявлення (приклади).

# data[].attributes.body
Усього э 5 прийомів будування образів: 1)Аглютинація - прийом поєднання рис з різних об'єктів в один цільний образ. Наприклад, грифон - істота з головою орла та тілом лева. 2) Гіперболізація - зменшення або збільшення ознаки для кращого донесення думки. Наприклад, Дюймовочка. 3)Акцентування - виділення певної ознаки. Наприклад, будь-яка карикатура. 4)Аналогія - будування образу за принципом схожості. Наприклад, парашут нагадує кульбу. 5) Типізація - узагальнення подій та явищ у культурі в єдиний образ. Наприклад, Гамлет Шекспіра.

# data[].attributes.attachment_link.title
загружено (1)

# data[].attributes.headline
Зв'язок уяви з органічними процесами. Ідеомоторні акти

# data[].attributes.subject
Зв'язок уяви з органічними процесами. Ідеомоторні акти

# data[].attributes.body
Уява тісно пов'язана з другою сигнальною системою, вона може надавати глибокий і сильний фізіологічний вплив на весь організм. Якщо людина тільки уявляє собі рух будь-якої частини власного тіла (руки, ноги, голови), але не виробляє насправді цього руху, у м'язах, що відповідають за необхідний рух, формуються нервові імпульси, які реєструються при реальному виконанні рухів. Це називають «ідеомоторний акт», тобто уявна дія. Ідеомоторний акт пояснює, чому трапляється те, чого людина боїться.
Це легко зрозуміти з наступного експерименту: ось спортсмен стоїть на тонко збалансованому майданчику. Як тільки у нього виникає уявлення, що він впаде, центр тяжкості тіла миттєво зміщується в той бік, в який, на його думку, він може впасти. Іншими словами, лише уявлення про падіння викликає тут же мимовільний рух у бік падіння.

# data[].attributes.headline
Природа та суттєві характеристики уяви

# data[].attributes.subject
Природа та суттєві характеристики уяви

# data[].attributes.body
- Уява забезпечує відображення реальної дійсності у нових несподіваних зв’язках та відношеннях.

-Уява дозволяє уявити результат діяльності ще до її здійснення, тобто Забезпечує випереджальне відображення.

- Участь уяви як процесу в діяльності набуває більшої міри, якщо в самій діяльності велика роль творчості.

- Уява, як і мислення, може виникати в проблемних ситуаціях, тобто в тих випадках, коли необхідно винайти новий спосіб дій.

# data[].attributes.headline
Фізіологічні основи уяви 

# data[].attributes.subject
Фізіологічні основи уяви 

# data[].attributes.body
1. Павлов визначив фізіологічні основи уваги через поняття «оптимальний осередок збудження» - коли збуджуються одні клітини мозку, інші гальмуються (людина здатна проявляти увагу до тих подразників, які викликали збудження).

2. О.О. Ухтомський уточнив це поняття і розробив «принцип домінанти» - збудження розподіляється в нервовій системі нерівномірно, кожна діяльність може викликати такі осередки, які відрізняються інтенсивністю та стійкістю. Домінанта – більш стійкий осередок підвищеної збудливості центрів кори головного мозку.

3. Сучасні погляди. Характер протікання уваги пов’язують із загальною активацією діяльності мозку. Механізми, які підтримують тонус кори півкуль головного мозку, пов’язані з такими утвореннями: гіпоталамічна система, гіпокамп, ретикулярна формація, яка знаходиться в стовбурі мозку та підкоркових ділянках і є фільтром для сигналів.

# data[].attributes.headline
Уява як фактор поведінки.Акцептор дії за П.К. Анохіним

# data[].attributes.subject
Уява як фактор поведінки.Акцептор дії за П.К. Анохіним

# data[].attributes.body
Уява бере участь у процесах:
-породження потреб
-стимуляції поведінки у формі мотивів та його комплексів
-постановки цілей

Уява  є відходом від дійсності, проте в джерело уяви - об'єктивна дійсність. Зазнаючи впливу емоцій уява дає змогу глибше осмислити і пізнати дійсність, але інколи спотворює її. Так, під впливом почуття кохання до людини наша уява породжує бажаний образ, хоча цей образ може і не відповідати справжньому.

Перетворення уяви на дійсність залежить від реальних потреб, можливостей та соціального запиту суспільства на її витвори.

Акцептор результатів дії це така властивість центральної нервової системи; це нейрофізіологічний механізм передбачення результатів дії та контролю, коригування перебігу цієї дії.

Акцептор результатів дії на практиці застосовують тварини і птахи. Наприклад, ластівка, полюючи за мухою, вона здатна вибрати таку траєкторію польоту, яка дозволить їй не просто ганятися за мухою, а опинитися на долі секунди раніше в тій точці, куди направляється комаха.
У ластівки величезний досвід лову комашок, який і дозволяє їй задіяти свій акцептор дії.

# data[].attributes.headline
Уява як фактор поведінки. Акцептор дії за П.К. Анохіним

# data[].attributes.subject
Уява як фактор поведінки. Акцептор дії за П.К. Анохіним

# data[].attributes.body
Уява бере участь у процесах породження потреб, стимуляції роботи і поведінки у формі мотивів та його комплексів,целесообразования, формує «я» людини.
Витвори уяви — це не довільна комбінація окремих елементів, узятих з досвіду. Створюючи з цих елементів образи нових об’єктів, людина зважає на відомі закономірні зв’язки між об’єктами. Так, прогнозуючи розвиток подій на основі аналізу соціальної ситуації, політик враховує логіку та зв’язок чинників, що взаємодіють, об’єктивні тенденції, що виявляються. Перетворення уяви на дійсність залежить від реальних потреб, можливостей та соціального запиту суспільства на її витвори. Наявність необхідних умов прискорює втілення образів уяви в життя.Уява тісно пов’язана з практичною діяльністю людей, з їх працею. Співвідносячи витвори своєї фантазії з дійсністю, особистість має можливість пересвідчитися в їх реалістичності, у разі потреби вдосконалити, зробити чіткішими, збагатити новими рисами.
Акцептор дії за Анохіним

Теорію А. д. розробив рад. вчений П. К. Анохін. Акцептор результатів дії це така властивість центральної нервової системи; це нейрофізіологічний механізм передбачення результатів дії та контролю, коригування перебігу цієї дії. Акцептор дії ставить оцінки і звіряння одержуваних результатів дії з наперед поставленою метою. В основі акцептору дії лежить випереджаюче відображення.

В. в. п. є дальшим розвитком вчення І. П. Павлова про умовні рефлекси. Явище випереджаючого відображення сформувалося і закріпилося у процесі еволюції живих організмів. Боротьба живих істот за виживання об'єктивно потребувала випереджаючого відображення ними навколишнього середовища і вироблення на цій основі орієнтувальних рефлексів. На вищих ступенях еволюції органом випереджаючого відображення виступила центральна нервова система, зокрема в людини - мозок, у діяльності якого нерозривно пов'язані минуле, сучасне і майбутнє. Конкретним виявом В. в. п. у діяльності інтелекту людини є його здатність завбачувати, вирішувати наперед, очікувати, ставити мету, приймати рішення, яке відповідно відображає вимоги ситуації. Випереджаюче відображення є універсальною властивістю живого, яка виробилася внаслідок ритмічності просторово-часових явищ, багаторазового повторення послідовності певних впливів зовн. середовища на поведінку живих істот.