# data[].attributes.body
Psykiske problemer forstås overvejende som en reaktion på ubearbejdede følelser, som opstår – ofte ubevidst – i relation til andre mennesker.

# data[].attributes.body
Fokus er især på at acceptere og forholde sig til sine egne følelser. Med omsorg for sig selv og så dybt som muligt. Målet er at få den information, man har brug for, for at kunne træffe de bedste beslutninger for sig selv. Livshistorien bliver brugt til at forstå nutidens adfærds- og tilknytningsmønstre.

# data[].attributes.body
Mentaliseringsbaseret terapi er en terapiform, der gennem individuel terapi, gruppeterapi og psykoedukation kan øge den enkeltes evne til at mentalisere. Mentalisering betyder bl.a. at kunne fortolke og forstå egne og andres udtalelser og adfærd som meningsfulde på baggrund af indre mentale tilstande. Mentalisering handler om at kunne forestille sig sine egne og andre menneskers tanker, følelser, behov og antagelser, og at disse hænger sammen med ens egne og andres handlinger.

Mentaliseringsevnen sætter os i stand til at forstå mellemmenneskelige samspil og sammenhængene mellem adfærd og mentale tilstande hos en selv og andre over tid. Evnen er blandt andet vigtig for udvikling af identitet, selvfølelse, evnen til at indgå i sociale relationer og affektregulering (at kunne regulere sine følelser, eksempelvis når man er meget vred, bange, trist eller meget glad).

Oprindeligt er MBT udviklet til behandling af voksne med personlighedsforstyrrelser og har her vist god effekt. MBT er videreudviklet i en særudgave rettet mod børn og unge under 18 år med selvskadende adfærd (Mentalization-Based Treatment for Adolescents, MBT-A), som bl.a. indebærer, at barnet/den unges nærmeste familie inddrages i behandlingen. Formålet med behandlingen er at øge den unges mentaliseringsevne for dermed at kunne styrke den enkeltes selvfølelse og affektregulering og mindske den selvskadende adfærd.

Kilde: https://vidensportal.dk/temaer/selvskadende-adfaerd/indsatser/mentaliseringsbaseret-terapi

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Mentaliseringsbaseret terapi for unge (MBT-A) er rettet til børn og unge med behov for øget evne til at kunne forstå egnes og andres handlinger og få indsigt i, hvordan disse handlinger påvirker andres og egne følelser og tanker. Terapien søger at videreudvikle evnen til følelsesmæssig regulering for herved at ændre den selvskadende adfærd.

Målgruppen for MBT-A er børn og unge, der er præget af manglende eller svækket evne til mentalisering. En svækket mentaliseringsevne betyder, at barnet/den unge har svært ved at forstå sine egne og andres mentale tilstande. Forstår man ikke de stærke følelser, man har, og hvorfor man har dem, bliver det vanskeligt at regulere eller blot udholde dem, hvilket kan øge sandsynligheden for at handle impulsivt (Bateman & Fonagy, 2004). Nogle forskere mener, at selvskadende adfærd hænger sammen med et reduceret eller midlertidig reduceret tab af mentaliseringskapacitet, især i en stressfyldt kontekst, hvor det ikke lykkes at føle mening med en social oplevelse, samtidig med at der er en oplevelse af manglende handlemuligheder (Griffiths et al., 2019).

I forsøget på at overkomme stærke følelser på grund af manglende forståelse for mentale tilstande i en selv og andre kan selvskadende adfærd blive en måde at frigøre sig selv fra denne fremmedgørelse (Rossouw, 2012).

MBT er oprindeligt udviklet til behandling af voksne over 18 år med personlighedsforstyrrelser, især emotionelt ustabil personlighedsstruktur (borderline), som har manglende eller nedsat evne til mentalisering, problemer i deres selvfølelse, affektregulering og relationer og ofte udøver selvskadende adfærd. Terapiformen er også udviklet i en særudgave rettet mod børn og unge under 18 år med selvskadende adfærd (Mentalization-Based Treatment for Adolescents, MBT-A).

Børn og unge, der modtager MBT-A, skal som udgangspunkt altid modtage familieterapi, hvorfor vurdering af familien indgår i målgruppevurderingen. Familieterapi undlades dog , hvis det vurderes, at den nærmeste familie ikke kan fungere som ressourcepersoner.

Viden om målgruppen

I et britisk RCT-studie blev MBT-A afprøvet på 80 unge i alderen 12-17 år med mistrivsel og varierende grad af selvskadende adfærd. Målgruppen havde følgende karakteristika:

97 pct. af de unge udviste symptomer, der levede op til diagnosekriterierne for depression

73 pct. udviste symptomer, der levede op til kriterierne for emotionelt ustabil personlighedsstruktur (borderline)

64 pct. havde tidligere taget en overdosis

95 pct. havde en fortid med cutting (Rossouw & Fonagy, 2012).

Et efterfølgende britisk pilotstudie afprøvede MBT-A i et gruppeforløb med unge i alderen 12-18 år, der havde udøvet selvskadende adfærd inden for de seneste seks måneder og var tilknyttet et klinisk behandlingssted. Studiet viste, at MBT-A måske kunne være en lovende intervention (Griffiths et al., 2019).

Ikke alle profiterer af mentaliseringsbaseret terapi

MBT-A forudsætter ligesom MBT for voksne visse kognitive ressourcer hos barnet/den unge. (Jordet et al., 2011). For børn og unge med selvskadende adfærd, og som også har indlæringsvanskeligheder, autisme, er psykotiske eller har en spiseforstyrrelse vides det endnu ikke, om de også vil have gavn af mentaliseringsbaseret terapi. For børn og unge med en grad af selvskade, der har svære fysiske, psykiske og sociale følger, kan der være behov for først at arbejde direkte med reducering af selvskaden, så barnet/den unge ikke er livstruet. Dernæst kan der anvendes en mentaliseringsbaseret terapeutisk tilgang (Møhl, 2015).

Kilder

Bateman, A. W., & Fonagy, P. (2004). Psychotherapy for borderline personality disorder: Mentalization-based treatment. Oxford: Oxford University Press.

Griffiths, H. et al. (2019). Efficacy of Mentalization-based group therapy for adolescents: The results of a pilot randomised controlled trial. BMC Psychiatry, Vol. 19: (ArtID 167).

Jordet, H. et al. (2011). Mentalisering - mere end et modeord. Psykolog Nyt, (17): 14-18.

Møhl, B. (2015). Selvskade: Psykologi og behandling. Kbh: Hans Reitzels Forlag.

Rossouw, T. & Fonagy, P. (2012). Mentalization-Based Treatment for Self-Harm in Adolescents: A Randomized Controlled Trial. Journal of the American Academy of Child and Adolescent Psychiatry, Vol. 51(12): 1304-1313.

Rossouw, T. (2012). Self-harm in young people: Is MBT the answer? I: Midgley, N. et al. (red.), Minding the child: Mentalization-based interventions with children, young people and their families (s. 131-144). Taylor & Francis Ltd.

Mentaliseringsbaseret terapi for unge (MBT-A) er en terapiform, der gennem individuel terapi, gruppeterapi, familieterapi eller psykoedukation kan øge den enkeltes mentaliseringsevne og dermed bidrage til at mindske selvskadende adfærd.

Hvad er mentaliseringsbaseret terapi?

MBT er en dynamisk form for psykoterapi, som er procesorienteret. Det er en form for mikroanalyse af relationen mellem terapeuten og individet, der fokuserer på at etablere og forbedre samspillet i behandling. Formålet med MBT er at støtte personens evne til at tænke over og være i en følelsesmæssig tilstand uden at blive overvældet af impulser til at handle eller dissociere, som fx ved at få en følelse af at være ude af egen krop (Møhl, 2015).

Metoden er oprindeligt udviklet af Peter Fonagy og Anthony Bateman til behandling af individer over 18 år med en emotionelt ustabil personlighedsstruktur af borderlinetypen (Møhl, 2015). I nedenstående tabel fremgår en oversigt over grundstenene i MBT.

Tabel 1: Oversigt over mentaliseringsbaseret terapi

Teoretisk forankring

baggrund i psykoanalyse, psykodynamisk terapi, neuropsykologi, tilknytningsteori og det tidlige samspil mellem forældre og barn.

Formål

at udvikle mentaliseringsevnen i forhold til selvet og relationer for herigennem at ændre adfærd og mindske den selvskadende adfærd.

Tilgang

består af et velorganiseret samarbejde mellem individuel terapi, gruppeterapi og psykoedukation

fokus på personens nuværende problematikker i terapien

at arbejde med en dybereliggende forandring af selvet for at opnå forandring i adfærd. Det er således ikke adfærden, men det, der ligger bag denne, som der er fokus på i terapien.

Teknikker

udforsker sammen med personen de emotionelle reaktioner, der udspiller sig i den terapeutiske behandling

anvender teknikken "kædeanalyse/stop og spol tilbage", hvor terapeut og person i fællesskab "standser op, spoler tilbage og undersøger", hvad der skete i samspillet mellem dem

anvender spejling til at støtte personen til at mærke og forstå tanker og følelser.

Struktur

strukturel opbygning af forløb med caseformulering, prioritering af temaer i terapien, anvendelse af "stop og spol tilbage" og krisekort. Det er en relativ fast struktur, men med plads til at improvisere samt anvende et helt team af behandlere.

Terapeutens grundindstilling

terapeuten er i sin relation til personen: støttende, empatisk, nysgerrig, ikke-dømmende, ikke-vidende, skaber rum for udforskning af fx psykisk ækvivalenstænkning, dvs. tilstande hvor indre oplevelser sættes lig med den ydre virkelige situation (Møhl, 2015).

Fokus i MBT-A er på de bagvedliggende mentale processer. Dette sker ved at belyse de relationelle processer, også kaldet "hændelser", som opstår mellem individet og andre, frem for at arbejde direkte med den selvskadende adfærd, som man bl.a. gør det i dialektisk adfærdsterapi (DAT) (Møhl, 2015). MBT-A er dog ikke en indsigtsorienteret terapi i traditionel forstand. Der arbejdes med her og nu situationen og med at træne nuancering af individets tanker og følelser, så den unge kan undgå mentaliseringssvigt, der kan føre til selvskadende adfærd (Møhl & Rubæk, 2020).
Læs om dialektisk adfærdsterapi på Vidensportalen
Det er vigtigt, at individet i behandling er i en rimelig ro for at kunne mentalisere. Terapeuten skal derfor forsøge at skabe det optimale følelsesmæssige spændingsniveau, hvor individet kan arbejde med mentaliseret affektivitet, dvs. at være i stand til både at føle og tænke på samme tid (Møhl, 2015).

MBT-A til børn og unge under 18 år

Mentalization-Based Treatment for Adolescents (MBT-A) til børn og unge under 18 år indeholder samme gennemgående elementer og behandlingsopbygning som MBT for voksne. En forskel er dog, at den nærmeste familie tilbydes at deltage i psykoedukation sammen med barnet/den unge, og at der indgår familieterapi i behandlingen. Formålet med familieterapien er at øge barnets/den unges og deres nærmeste familiers kapacitet til at forstå egne og andres følelser i forskellige situationer og træne reaktionsmønstre og handlemuligheder.

Forløbet for MBT-A er fastsat til at være 1-årigt og indeholder individuel terapi og familieterapi (inkl. psykoedukation). Der er ugentlige individuelle terapisessioner fulgt op af månedlige familieterapisessioner. Der er udviklet manualer til de forskellige typer af sessioner. Forløbet er bygget op omkring en fasetænkning med følgende mål og processer (Rossouw & Fonagy, 2012).

Den indledende fase

Den indledende fase i MBT-A indeholder to møder.

1. Formuleringsmøde

Her mødes terapeut og barnet/den unge. Det overordnede mål er at foretage en skriftlig formulering af barnets/den unges udfordringer, mentaliseringsevne og relationer (Rossouw, 2012).
Mødet indeholder:

udredning af barnet/den unge

gennemgang af barnets/den unges eventuelle medicinering

etablering af kort- og langsigtede mål for behandlingen

stabilisering af sociale og adfærdsmæssige problemer

udarbejdelse af en case-formulering (Rossouw, 2012).

2. Familiemøde (inkl. psykoedukation)

Et møde mellem terapeut og barnet/den unge og den nærmeste familie. Formålet med mødet er en formulering af dels familiemedlemmernes forståelse af deres interne relationer, dels hvordan de føler sig påvirket af dem. Derudover er formålet også igennem psykoedukation at motivere barnet/den unge og familien til at skabe forandringer i deres relation (Rossouw, 2012). Derudover indebærer familiemødet en udarbejdelse af:

en kriseplan, som barnet/den unge og familien kan bruge, når barnet/den unge bliver overvældet af impulser til at skade sig selv eller forsøge selvmord

en kontrakt, herunder det praktiske i forbindelse med behandlingen såsom behandlingens længde, hyppigheden af sessioner og forventningsafstemning (Rossouw, 2012).

Mellemfasen

I mellemfasen begynder de ugentlige individuelle terapisessioner og de månedlige familieterapisessioner (inkl. psykoedukation). Formålet med mellemfasen er at styrke barnets/den unges og familiens evne til at mentalisere og derigennem støtte barnet/den unge og familien til at udvikle en bedre forståelse for sig selv og hinanden (Rossouw, 2012).

Arbejdet med familien giver barnet/den unge og den nærmeste familie mulighed for at arbejde med forskellige synsvinkler på en sag, hvilket virker fremmende for mentaliseringsevnen. Timing og vurdering af barnets/den unges mentaliseringskapacitet er afgørende for valg af intervention og i sidste ende barnets/den unges udbytte. Den unge og familien skal i denne fase søge at:

erstatte hjælpeløshed og passivitet med empowerment

lære nye måder at interagere på med forståelse for hinanden

opbygge tillid

udvikle en tydeligere kommunikation (Rossouw, 2012).

Den afsluttende fase

I den afsluttende fase fortsætter de ugentlige individuelle terapisessioner og de månedlige familieterapisessioner (inkl. psyko-edukation). Den afsluttende fase har til formål at arbejde med:

de følelser, der er forbundet med afslutning af behandlingen

hvordan de opnåede fremskridt kan fastholdes efter endt behandling

hvordan et opfølgningsprogram bedst ser ud ift. at undgå tilbagefald (Møhl, 2015).

Ved afslutning af behandlingen er det vigtigt, at barnet/den unge og familien oplever en uafhængighed i forhold til at være i stand til at kunne tage vare på sig selv og en tro på at kunne lykkes (Rossouw, 2012).

Når behandlingen er succesfuld

Når behandlingen har succes med at forbedre barnets/den unges mentaliseringsevne, vil barnet/den unge opleve:

en bedre evne til at indgå i kontakt og samspil med andre

en forbedret selvforståelse

en større sammenhæng i egen identitet (Møhl, 2015).

Kilder

Møhl, B. (2015). Selvskade: Psykologi og behandling. Kbh: Hans Reitzels Forlag.

Møhl, B., & Rubæk, L. (2020). FAQ om selvskade. København: Hans Reitzels Forlag.

Rossouw, T. & Fonagy, P. (2012). Mentalization-Based Treatment for Self-Harm in Adolescents: A Randomized Controlled Trial. Journal of the American Academy of Child and Adolescent Psychiatry, Vol. 51(12): 1304-1313.

Rossouw, T. (2012). Self-harm in young people: Is MBT the answer? I: Midgley, N. et al. (red.), Minding the child: Mentalization-based interventions with children, young people and their families (s. 131-144). Taylor & Francis Ltd.

Der findes danske erfaringer med implementering af mentaliseringsbaseret terapi (MBT) for voksne. Koordinerede indsatser og koordinerende sagsbehandlere samt uddannelse og superversion til behandlerne er væsentlig for en vellykket implementering af MBT for voksne.

MBT er oprindeligt udviklet og afprøvet i London, men er i dag også implementeret uden for Storbritannien. Lokalpsykiatrien i Odense anvender bl.a. MBT til unge over 20 år (Implement, 2018), men der foreligger ikke dokumenterede resultater i forbindelse med implementeringen. Ved en gennemgang af behandlingen over for den selvskadende adfærd blev det påpeget at være væsentligt, at der blev etableret en koordineret indsats med en koordinerende sagsbehandler. Den konkret udførte indsats varierede efter behov. Der blev indledt med en individuel afdækning og efterfølgende gennemført et skræddersyet forløb evt. med psykoedukation som gruppeforløb eller individuel behandling (Implement, 2018).

Et norsk studie har undersøgt effekten af at implementere MBT i Norge. Implementeringen fandt sted i 2008 ved Instituttet for Personlighedsforstyrrelser i Oslo. Studiet sammenligner effekten af MBT og et generelt behandlingsprogram for patienter i aldersgruppen 23-37 år med borderline forstyrrelse (Kvarstein et al., 2015).

Forskningen peger generelt set på, at det ved implementering af MBT er vigtigt, at:

behandlerne har adgang til supervision

behandlerne har særlige personlige kompetencer til at støtte målgruppens følelsesmæssige spændingsniveau, så de befinder sig på et niveau, hvor behandleren kan arbejde med mentalisering

behandlerne kan være en rollemodel og bør derfor selv besidde en god mentaliseringsevne (Bateman & Fornagy, 1999; 2008; 2009; Kvarstein et al., 2015).

Grundholdningen i MBT-A, der er rettet mod børn og unge under 18 år, er, at behandleren er støttende og empatisk. Implementering stiller derfor krav om, at behandleren skal kunne indtage en nysgerrig, ikke-dømmende og ikke-vidende position. Brugen af de forskellige elementer i MBT-A tilpasses den unges aktuelle evne til at kunne mentalisere. Behandleren må således være opmærksom på den unges følelsesmæssige spændingstilstand (Møhl, 2020) og benytte mentaliseringsbaserede tilgange i et helhedsorienteret perspektiv (Center for Mentalisering, 2021).

Der er ved litteratursøgning i 2020 ikke fundet opsamlinger af implementeringserfaringer med Mentalization-Based Treatment for Adolescents (MBT-A) til børn og unge under 18 år i Danmark.

Kilder

Bateman, A. & Fonagy, P. (1999). Effectiveness of partial hospitalization in the treatment of borderline personality disorder: A randomized controlled trial. The American Journal of Psychiatry, Vol. 156(10): 1563-1569.

Bateman, A. & Fonagy, P. (2008). 8-year follow up of patients treated for borderline personality disorder: Mentalization based treatment versus treatment as usual. The American Journal of Psychiatry, Vol. 165(5): 631-638.

Bateman, A. & Fonagy, P. (2009). Randomized controlled trial of outpatient mentalization-based treatment versus structured clinical management for borderline personality disorder. The American Journal of Psychiatry, Vol. 166(12): 1355-1364.

Center for Mentalisering. (u.å.). Selvskade, misbrug og selvmord. Tilgængelig fra: https://www.centerformentalisering.dk/misbrug-2/ [lokaliseret 29-10-2021]

Implement Consulting Group (2018). Erfaringsopsamling om gode metoder og viden om indsatser målrettet mennesker med selvskadende adfærd. København: Sundhedsstyrelsen.

Kvarstein, Elfrida H. et al. (2015). Changing from a traditional psychodynamic treatment programme to mentalization-based treatment for patients with borderline personality disorder - Does it make a difference? Psychology and Psychotherapy: Theory, Research and Practice, Vol. 88(1): 71-86.

Et britisk studie viser, at børn og unge behandlet med MBT-A har en lavere grad af selvskadende adfærd og færre symptomer på depression og borderline personlighedsforstyrrelse. Britiske og norske reviews har dog efterfølgende kun fundet svage indikationer for effekt over for selvskadende adfærd og anbefaler yderligere undersøgelser.

Det første britiske RCT-studie fra 2012, som undersøgte effekten af mentaliseringsbaseret terapi for unge (MBT-A) målt på selvskadende adfærd hos børn og unge i alderen 12-17 år, fandt en signifikant reduktion af selvskadende adfærd (Rossouw & Fonagy, 2012). Studiet sammenlignede generel behandling, bestående af forskellige evidensbaserede behandlingsmetoder tilpasset barnets/den unges hoveddiagnose, med mentaliseringsbaseret terapi ift. selvskadende unge. (Rossouw & Fonagy, 2012).

I undersøgelsen af MBT-A indgik 80 unge i alderen 12-17 år med varierende grad af selvskadende adfærd og symptomer på depression:

73 pct. af de unge udviste symptomer, der levede op til kriterierne for emotionelt ustabil personlighedsstruktur (borderline)

95 pct. af de unge havde en fortid med cutting

64 pct. havde tidligere taget en overdosis

80 pct. havde tidligere forsøgt selvmord. (Rossouw & Fonagy, 2012).

Der skal tages forbehold for, at data i studiet er baseret på et meget lille udsnit af målgruppen, og at der kun er moderat statistisk signifikans for resultaterne. Resultaterne kan derfor ikke nødvendigvis overføres til andre kontekster.

I et opfølgende review over interventioner, der søger at modvirke selvmordsforsøg og selvskade, konstateres, at effektresultaterne er for svage og bør undersøges i større undersøgelser, samtidig noteres dog, at MBT-A er blandt de indsatser, der sandsynligvis har effekt på grund af kombinationen af det individuelt rettede og forældreinddragelsen (Lyengar et al., 2018).

I et meta-review fra 2019 over mentaliseringsbaseret terapi generelt konkluderes, at MBT-A er lovende i forhold til reduktion af selvskadende adfærd, men at studierne af dette mangler tilstrækkelig styrke til endelig konklusion (Malda-Castillo et al., 2019).

Et mindre britisk pilot RCT-studie fra 2019 med 53 unge i alderen 12-18 år, der alle havde udøvet selvskadende adfærd inden for de seneste seks måneder, kunne ikke påvise forskel i effekten mellem MBT-A som gruppeindsats og "Treatment As Usual" (TAU). Alle de unge i undersøgelsen var tilknyttet en klinisk behandlingsindsats. TAU-indsatsen bestod af forskellige psykosociale interventioner samt evt. medicinering. Ved begge grupper skete signifikant reduktion af den selvskadende adfærd, samtidig blev der fundet positive ændringer i forhold til social angst, emotionel regulering og på borderline symptomer, men heller ikke her blev fundet forskel mellem de to grupper (Griffiths et al., 2019).

Implement Consulting Group finder i en litteraturundersøgelse for Sundhedsstyrelsen en vis indikation på, at psykosociale behandlingsmodeller baseret på kognitiv terapi, mentalisering og dialektisk adfærdsterapi alle kan mindske gentagelse af selvskade, særligt hos den yngre del af befolkningen (Implement, 2018). Her henvises bl.a. til et tysk review (Plener et al., 2018), der på baggrund af studiet af Rossouw og Fonagy (Rossouw & Fonagy, 2012) viser, at den selvskadende adfærd blev mindsket i over tre måneder efter MBT-A indsatsens iværksættelse.

To større reviews har undersøgt effekten af interventioner i forhold til selvskadende adfærd.
Cochrane Library (Hawton et al., 2016) konkluderede efter en gennemgang af 11 studier af forskellige indsatsmodeller, at der efter mentaliseringsbaseret terapi var indikation for, at der forekom færre tilfælde af selvskade hos unge, der tidligere havde haft gentagne episoder af selvskadende adfærd. Forfatterne påpeger dog, at kvaliteten af undersøgelserne kan karakteriseres som lav, og at der er behov for yderligere undersøgelser.

En gruppe norske forskere har i 2020 fortaget et opfølgende review (Morken et al., 2020) og supplerer Cochrane Library med at konkludere, at evidens for effekt ved MTB-A er af meget lav sikkerhed.

Kilder

Bateman, A. & Fonagy, P. (1999). Effectiveness of partial hospitalization in the treatment of borderline personality disorder: A randomized controlled trial. The American Journal of Psychiatry, Vol. 156(10): 1563-1569.

Bateman, A. & Fonagy, P. (2008). 8-year follow up of patients treated for borderline personality disorder: Mentalization based treatment versus treatment as usual. The American Journal of Psychiatry, Vol. 165(5): 631-638.

Bateman, A. & Fonagy, P. (2009). Randomized controlled trial of outpatient mentalization-based treatment versus structured clinical management for borderline personality disorder. The American Journal of Psychiatry, Vol. 166(12): 1355-1364.

Griffiths, H. et al. (2019). Efficacy of Mentalization-based group therapy for adolescents: The results of a pilot randomised controlled trial. BMC Psychiatry, Vol. 19: (ArtID: 167).

Kvarstein, Elfrida H. et al. (2015). Changing from a traditional psychodynamic treatment programme to mentalization-based treatment for patients with borderline personality disorder - Does it make a difference? Psychology and Psychotherapy: Theory, Research and Practice, Vol. 88(1): 71-86.

Iyengar, U. et al. (2018). A further look at therapeutic interventions for suicide attempts and self-harm in adolescents: An updated systematic review of randomized controlled trials. Frontiers in Psychiatry, Vol. 9: (ArtID: 583).

Malda-Castillo, J. et al. (2019) Mentalization-based treatment and its evidence-base status: A systematic literature review. Psychology and Psychotherapy: Theory, Research and Practice, Vol. 92(4): 465-498.

Morken, I. Sund et al. (2020). The effects of interventions preventing self-harm and suicide in children and adolescents: An overview of systematic reviews [version 2; peer review: 2 approved]. F1000Research, Vol. 8:890.

Plener, P. L. et al. (2018). Nonsuicidal self-injury in adolescents. Deutsches Arzteblatt International, Vol. 115(3): 23-30.

Rossouw, T. & Fonagy, P. (2012). Mentalization-Based Treatment for Self-Harm in Adolescents: A Randomized Controlled Trial. Journal of the American Academy of Child and Adolescent Psychiatry, Vol. 51(12): 1304-1313.

Hverken i en systematisk søgning i 2015 eller ved en senere opdateret søgning i 2020 fremkom referencer, der dokumenterer, at der er foretaget cost-effectiveness analyser eller samfundsøkonomiske analyser af MBT-A.

Målgruppe

Mentalization-Based Treatment for Adolescents (MBT-A) er udviklet og anvendt til børn og unge under 18 år med selvskadende adfærd. Her inddrages barnet/den unges familie i familieterapi som supplement til individuel terapi. MBT-A forudsætter visse kognitive ressourcer hos barnet/den unge, der modtager behandlingen. Indsatsen er dermed mindre velegnet til meget dårligt kognitivt strukturerede børn og unge. Det er uvist, om indsatsen vil være gavnlig til børn og unge med indlæringsvanskeligheder, autisme eller psykoser. MBT-A er udviklet på baggrund af erfaringer med mentaliseringsbaseret terapi (MBT) for personer over 18 år, der lider af en personlighedsforstyrrelse (især emotionel ustabil personlighedsstruktur af borderlinetypen), og som har manglende eller dårlig evne til mentalisering, problemer i deres selvfølelse, affektregulering og relationer og ofte udøver selvskadende adfærd. Der foreligger ikke relevante støtteredskaber, der kan anvendes til at afgøre, hvorvidt en borger kan have gavn af indsatsen. På den baggrund tildeles vidensgrundlaget for indsatsens målgruppe scoren B.

Metode

Grundlaget for mentaliseringsbaseret terapi er velbeskrevet og velunderbygget. Indsatsens teoretiske forankring, formål, tilgang, teknikker, stuktur og terapeutens grundindstilling til behandlingen samt relevante personlige og terapeutiske kompetencer er beskrevet. Det er tydeligt beskrevet, hvilke effekter både MBT og MBT-A tilstræber. Medarbejdere, der skal udføre mentaliseringsbaseret terapi, bør modtage uddannelse og supervision. Der foreligger ikke viden om redskaber og procedurer til at understøtte metodeintegritet eller systematisk opfølgning. Kombinationen af individuel rettet behandling og inddragelse af familien er vurderet til at være væsentlig. Der bør dog være opmærksomhed på fremskaffelse af dokumentation af resultatopnåelse på borgerniveau. På den baggrund tildeles vidensgrundlaget for indsatsens metode scoren B.

Implementering

Mentaliseringsbaseret terapi anvendes flere steder i Danmark, bl.a. i behandlingspsykiatrien. Der foreligger ikke dokumenterede implementeringserfaringer af indsatsen i Danmark. Erfaringer fra Norge viser, at en succesfuld implementering af MBT kræver uddannelse og supervision af medarbejderne, og at de har visse personlige og terapeutiske egenskaber. Det er ikke beskrevet, hvad der fremmer motivation i forhold til at arbejde med indsatsen hos relevante medarbejdere. Erfaring og forskning viser dog, at det at arbejde med mennesker med selvskade og/eller personlighedsforstyrrelser kan være udfordrende for medarbejderne fagligt og personligt, og at supervision derfor er vigtigt. Der foreligger ingen beskrivelser af, hvordan man bedst rekrutterer og fastholder borgere såvel som relevante medarbejdere til indsatsen. På den baggrund tildeles vidensgrundlaget for indsatsens implementering scoren C.

Effekt

Mentaliseringsbaseret terapi er undersøgt i en række studier bl.a. i Danmark, Storbritannien og Norge med personer over 18 år med emotionel ustabil personlighedsforstyrrelse af borderlinetypen. Studierne viser, at mennesker, som modtager mentaliseringsbaseret terapi, har færre symptomer på bl.a. depression og borderline, og at deres selvskadende adfærd reduceres. Nogle få studier har undersøgt effekten af mentaliseringsbaseret terapi til unge (MBT-A). Et indledende studie viste, at børn og unge behandlet med MBT-A opnåede en lavere grad af selvskadende adfærd, symptomer på depression og borderline personlighedsforstyrrelse. Et opfølgende studie kunne ikke replicere effekten og et efterfølgende review har vurderet, at forskningsgrundlaget er for spinkelt til at vurdere effekten. Kombinationen af individuel rettet behandling og inddragelse af familien er vurderet til at øge effekten. Familieinddragelsen i MBT-A vurderes dog til at være relativ svag. På den baggrund tildeles vidensgrundlaget for indsatsens effekt scoren C.

Økonomi

I den systematiske litteratursøgning og en opdateret søgning fremkom der ingen viden om cost-benefit eller cost-effectiveness af mentaliseringsbaseret terapi. På den baggrund tildeles vidensgrundlaget for indsatsens økonomi scoren D.

# data[].attributes.attachment_link.description
Mentaliseringsbaseret terapi (MBT) er en terapiform, der har til formål at øge individets mentaliseringsevne. Da kun få studier har undersøgt effekten af MBT i forhold til børn og unges selvskadende adfærd, er der et spinkelt grundlag for at vurdere effekten af indsatsen.

# data[].attributes.body
Denne terapi er først og fremmest centreret om forholdet til betydningsfulde og nærtstående personer. Det er der to argumenter for. For det første er det en gammel erfaring, at depressioner af og til udvikles netop på grund af et problematisk forhold til ens kæreste, ægtefælle, forældre eller børn. For det andet, uanset hvad depressionen skyldes, vil den næsten altid påvirke dette forhold i en uheldig retning, sådan at situationen efterhånden går mere og mere i hårdknude.

Terapien sætter derfor fokus på patientens aktuelle livsomstændigheder og forhold til nærtstående. Terapeuten er aktiv og strukturerende, og undervisning om depressionens natur og behandling indgår som en vigtig del af terapien.

Efter en grundig udspørgen om symptomerne og forklaring for patienten om disses sammenhæng kortlægges den syges vigtigste relationer til andre mennesker. Dernæst sættes patientens aktuelle depressive symptomer i forbindelse med et af følgende interpersonelle problemområder: sorg, interpersonel konflikt, problemskabende rolleforandring (fx skilsmisse eller arbejdsløshed) eller manglende interpersonelle færdigheder, dvs. vanskeligheder ved at omgås andre mennesker. De terapeutiske interventioner varierer afhængigt af fokus, men et gennemgående mål er reduktion af de depressive symptomer gennem bedring af patientens evne til at håndtere det eller de problemområder, man har valgt til fokusområde. I den afsluttende fase arbejdes der med forebyggelse af tilbagefald, blandt andet ved at identificere fremtidige interpersonelle konflikter.

Link:https://netdoktor.dk/sygdomme/fakta/interpersonelterapi.htm

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hvad er interpersonel terapi?

Interpersonel terapi er centreret om forholdet til andre mennesker.

Interpersonel terapi har i store undersøgelser gennem '80-erne og '90-erne vist sin værdi inden for depressionsbehandling. Interpersonel terapi kan både foregå som individuel terapi og som gruppeterapi.

Det er en behandling, der udspringer af den psykoanalytiske tankegang. Ifølge denne tankegang spiller ubevidste fortrængninger og konflikter en stor rolle.

Terapien er en korttidsterapi, det vil sige at den som regel omfatter ugentlige samtaler over cirka 3 måneder.

Annonce (læs videre nedenfor)

Hvordan foregår interpersonel terapi?

Denne terapi er først og fremmest centreret om forholdet til betydningsfulde og nærtstående personer. Det er der to argumenter for. For det første er det en gammel erfaring, at depressioner af og til udvikles netop på grund af et problematisk forhold til ens kæreste, ægtefælle, forældre eller børn. For det andet, uanset hvad depressionen skyldes, vil den næsten altid påvirke dette forhold i en uheldig retning, sådan at situationen efterhånden går mere og mere i hårdknude.

Terapien sætter derfor fokus på patientens aktuelle livsomstændigheder og forhold til nærtstående. Terapeuten er aktiv og strukturerende, og undervisning om depressionens natur og behandling indgår som en vigtig del af terapien.

Efter en grundig udspørgen om symptomerne og forklaring for patienten om disses sammenhæng kortlægges den syges vigtigste relationer til andre mennesker. Dernæst sættes patientens aktuelle depressive symptomer i forbindelse med et af følgende interpersonelle problemområder: sorg, interpersonel konflikt, problemskabende rolleforandring (fx skilsmisse eller arbejdsløshed) eller manglende interpersonelle færdigheder, dvs. vanskeligheder ved at omgås andre mennesker. De terapeutiske interventioner varierer afhængigt af fokus, men et gennemgående mål er reduktion af de depressive symptomer gennem bedring af patientens evne til at håndtere det eller de problemområder, man har valgt til fokusområde. I den afsluttende fase arbejdes der med forebyggelse af tilbagefald, blandt andet ved at identificere fremtidige interpersonelle konflikter.

Der er imidlertid mange faldgruber i terapi af deprimerede. Først og fremmest skal man være opmærksom på, at sygdommen har en indbygget tendens til selvbebrejdelser. For eksempel kan en kvinde bebrejde sig selv, at hun er dårlig til at komme ud af det med sin mand. Men det viser sig så, når depressionen er væk, at hun faktisk fungerer udmærket. Denne problematik er nøjere beskrevet i afsnittet om depression og parforholdet.

Hvem har gavn af behandlingen med interpersonel terapi?

Efter min erfaring er behandling med interpersonel terapi meget velegnet for mennesker, som har svært ved at udtrykke følelser, specielt aggressive følelser over for deres medmennesker. De har en forestilling om, at hvis de prøvede på noget sådant, ville andre mennesker slå hånden af dem og forlade dem. Deres angst medfører handlingslammelse og følelser af håbløshed og igen depression, efterhånden som situationen bliver mere og mere fastlåst. Interpersonelle konflikter spiller som regel også en meget stor rolle ved fødselsdepressioner.

Interpersonel terapi kan godt kombineres med antidepressiv medicin. Alt tyder på at de to typer behandling forstærker hinandens effekt.

Annonce (læs videre nedenfor)

Læs mere om AT LEVE MED DEPRESSION

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Af Poul Videbech, professor i psykiatri, overlæge, dr. med.

# data[].attributes.attachment_link.description
Interpersonel terapi har i store undersøgelser gennem '80-erne og '90-erne vist sin værdi inden for depressionsbehandling. Interpersonel terapi kan både foregå som individuel terapi og som gruppeterapi. Det er en behandling, der udspringer af den psykoanalytiske tankegang. Ifølge denne tankegang spiller ubevidste fortrængninger og konflikter en stor rolle.

# data[].attributes.body
En psykoanalyse er et intensivt samarbejde mellem analysand og psykoanalytiker.

Man mødes 4 gange om ugen, en session varer 45 eller 50 minutter.  Analysanden ligger på en briks, og psykoanalytikeren sidder ved siden af, eller bag hovedgærdet – det klassiske arrangement, som det f.eks. kendes fra film.

Analysanden opfordres til så u-censureret som muligt at beskrive sine tanker og følelsesmæssige reaktioner, som de opstår i sessionen. Det er således analysanden, med udgangspunkt i sine tanker her og nu, som bestemmer, hvad der tales om.

Analytikeren lytter efter sammenhænge, gentagelser, konflikter som ved hjælp af processens intensive og kontinuerlige karakter kommer til at træde tydelige og tydeligere frem – ikke mindst i den måde samarbejdet mellem analysand og psykoanalytiker former sig.

Det er et fundamentalt karakteristika ved den psykoanalytiske behandlingsmetode, at den tager form efter den enkelte analysands personlige, unikke livserfaringer og subjektive oplevelse af at være i verden. Det er på den måde en behandlingsmetode, der tilpasses den enkelte analysand. Som oftest er en psykoanalyse langvarig, dvs. varer flere år.

Kilde: http://www.psykoanalytisk-selskab.dk/hvad-er-psykoanalyse/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Psykoanalysen er en teori om, hvordan psyken fungerer. Den blev oprindeligt udviklet af Sigmund Freud. Som psykologisk teori har psykoanalysen gennem de sidste 100 år sat et betydeligt præg på den vestlige kultur og intellektuelt liv generelt. Den lever fortsat direkte og indirekte i vores forståelse af, hvordan mennesker tænker, handler og føler og i vores forståelse af kunst og kreativitet.

Selvom psykoanalysen har undergået en omfattende udvikling både hvad angår teori og praksis siden Freuds tid, har visse nøglebegreber bevaret deres centrale placering og vitalitet:

Det Ubevidste
Én af psykoanalysens grundantagelser er, at vores psykiske funktion for størsteparten foregår skjult for bevidstheden, samt at denne skjulte funktion har en gennemgribende betydning for os. Det vil sige en grundantagelse om, at der hos os mennesker er nogle betydningsfulde psykologiske mekanismer, der fungerer ubevidst.

Ubevidst Konflikt.
Ubevidste konflikter ses i psykoanalysen som et menneskeligt grundvilkår og også som en vigtig menneskelig drivkraft.
Ifølge psykoanalytisk teori har den menneskelige psyke nogle modsatrettede tendenser. Det betyder allestedsnærværelsen af ubevidst konflikt, der - hvis vi ikke bliver klar over den - kan spænde ben for os eller svække vores livsglæde og følelse af balance.

Overføring
Forståelsen af, at når et menneske indgår i relationer med andre, medbringer de til disse relationer "templates", d.v.s. mønstre for hvordan relationer opfattes. Disse templates, som er formet gennem udviklingen fra tidlig barndom, overføres til den nutidige relation - heraf det psykoanalytiske begreb "overføring". Overføring i psykoanalytisk forstand refererer således til, at vores tidligere erfaringer i relationer overføres til nutidige relationer.

Relationer, Seksualitet og aggression: Psykens drivkræfter
Antagelsen af at behov for kontakt, seksualitet og aggression er basale drivkræfter i den menneskelige psyke, kræfter som betyder samtidig eksistens af modsatrettede ønsker.
" " " Is it Wierd? Se introduktionsvideoer fra Freud Museet: What is psychoanalysis?
Psykoanalysen er en behandlingsmetode for psykiske, eksistentielle og relationelle problemer. Den tager udgangspunkt i en teori om, at tidlige relationer med forældre, erfaringer med kærlighed, tab, seksualitet og død former mønstre i hjernen. Dér virker de som ubevidste "templates", der har varig effekt på vores måde at fungere på blandt andet den måde, hvorpå vi indgår i relationer til andre. Disse mønstre kan have en form, der medfører konflikter og forstyrrelser, der kan komme til at stå i vejen for udvikling.

Psykoanalysen skaber en ramme, hvori reaktionsmønstre og konflikter gennem samtalen klargøres og erkendes. Det giver mulighed for at møde forståelse på et dybere niveau og derigennem bedre forståelsen af sig selv. Psykoanalyse kan på den måde hjælpe mennesker med at frigøre sig, så de kan leve et rigere og mere helt liv. Det er det der menes med at blive "herre i eget hus".

Psykoanalytisk behandling er specifikt orienteret mod den enkelte person, dens behandlingpotentiale rækker bredt og er netop ikke rettet mod afgrænsede diagnoser og symptomer.
Psykoanalysen er en forskningsmetode
En psykoanalytiker har mange års intensiv træning i at lytte, observere, undersøge og forstå menneskelige "ytringer" - og danne hypoteser om, hvad gentagne mønstre kan handle om, hvad der er på spil for den enkelte i relationen til andre. Det er en særlig psykoanalytisk opmærksomhed og forståelse, udviklet gennem en lang uddannelse og egen analyse, som anvendes i analysetimerne til at fremme en dybere og mere nuanceret selvforståelse hos analysanden.

Freud opdagede, at den bedste måde at finde ud af hvordan menneskets psyke fungerer er omhyggeligt at studere sekvenser i dens måde at udtrykke sig på, nemlig gennem tanker, følelser, drømme og fantasier, som de viser sig i specifikke sammenhænge.

Den frie association som metode blev et centralt værktøj i psykoanalytisk forskning. Ved at tillade analytikeren, så ukontrolleret som muligt, at spore fremkomsten af tanker og ideer viser analysanden sin "template" - sin måde at forstå, tolke og være i verden på - bevidst såvel som ubevidst.

På den måde kan psykoanalyse som forskningsmetode ses som slags grundforskning i psykiske processer, der hjælper til med at forstå, hvordan psyken fungerer, og hvad det er der skaber og vedligeholder de problemstillinger, man søger hjælp til.
Læs mere om psykoanalytisk forskning her >> Hvordan foregår psykoanalyse?
Således er forståelsen af den individuelle psykes funktionsmåde på én og samme tid selve behandlingsmetoden og psykoanalysens forskningsmæssige metode (case-study-metoden).

En psykoanalyse er et intensivt samarbejde mellem analysand og psykoanalytiker.

Man mødes 4 gange om ugen, en session varer 45 eller 50 minutter. Analysanden ligger på en briks, og psykoanalytikeren sidder ved siden af, eller bag hovedgærdet - det klassiske arrangement, som det f.eks. kendes fra film.

Analysanden opfordres til så u-censureret som muligt at beskrive sine tanker og følelsesmæssige reaktioner, som de opstår i sessionen. Det er således analysanden, med udgangspunkt i sine tanker her og nu, som bestemmer, hvad der tales om.

Analytikeren lytter efter sammenhænge, gentagelser, konflikter som ved hjælp af processens intensive og kontinuerlige karakter kommer til at træde tydelige og tydeligere frem - ikke mindst i den måde samarbejdet mellem analysand og psykoanalytiker former sig.

Det er et fundamentalt karakteristika ved den psykoanalytiske behandlingsmetode, at den tager form efter den enkelte analysands personlige, unikke livserfaringer og subjektive oplevelse af at være i verden. Det er på den måde en behandlingsmetode, der tilpasses den enkelte analysand. Som oftest er en psykoanalyse langvarig, dvs. varer flere år.

Psykoanalytikere tilknyttet Dansk Psykoanalytisk Selskab er uddannet efter internationale standarder fastsat af den Internationale Psykoanalytiske Association (IPA).

Se beskrivelse af IPA, organisationens grundlag, aktiviteter m.m. " IPA

Se Uddannelse til psykoanalytiker i Dannsk Psykoanalytisk Selskab " Uddannelse

# data[].attributes.attachment_link.title
Hvad er psykoanalyse? - Dansk Psykoanalytisk Selskab

# data[].attributes.attachment_link.description
Psykoanalysen er en teori om, hvordan psyken fungerer. Den blev oprindeligt udviklet af Sigmund Freud. Som psykologisk teori har psykoanalysen gennem de sidste 100 år sat et betydeligt præg på den vestlige kultur og intellektuelt liv generelt. Den lever fortsat direkte og indirekte i vores forståelse af, hvordan mennesker tænker, handler og føler og i vores forståelse af kunst og kreativitet.

# data[].attributes.body
ISTDP antages det, at psykiske problemer udvikles idet mennesket ubevidst undgår følelser og impulser, som er knyttet til smertefulde oplevelser i fortiden. Adfærdsmønstre beregnet til undgåelse af følelser er ofte uhensigtsmæssige og selvdestruktive, og forringer mellemmenneskelige relationer, udtryksfuldhed og optimal egenomsorg, idet de er motiveret ved undgåelse frem for tilpasning. Det antages ydermere at de smertefulde oplevelser, der således ligger til grund for psykiske lidelser er et resultat af brud på tilknytningen mellem mennesket og dets omsorgspersoner, oftest i barndommen.

En ISTDP-behandling indledes med en afdækning af klientens selvdestruktive forsvarsmønstre og koblingen af disse til de problemer, klienten ønsker hjælp til. Dernæst arbejder klient og terapeut målrettet sammen for at hjælpe klienten med at opgive disse destruktive mønstre, og i stedet opleve de underliggende konfliktfyldte følelser.

Kilde: https://istdp-danmark.dk/om-istdp/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
OM ISTDP

Intensiv Dynamisk Korttidsterapi, også kendt som ISTDP (Intensive Short-Term Dynamic Psychotherapy) er en bredt anvendelig psykologisk behandlingsform, med fokus på hvordan følelser, frygt og forsvarsmekanismer forårsager symptomer, relationelle problemer og uregulerede angsttilstande. Det Danske Selskab for Intensiv Dynamisk Korttidsterapi er behandlingsformens interesseorganisation i Danmark.

Kort introduktion til intensiv dynamisk korttidsterapi (ISTDP)

Det følgende er en kort introducerende gennemgang til den intensive korttidsdynamiske metode. En mere udførlig gennemgang kan hentes her.

Intensiv dynamisk korttidsterapi (ISTDP) er en empirisk valideret behandlingsform, som er effektiv for de fleste psykiske lidelser, herunder depression, angst, stress, personlighedsforstyrrelser og psykosomatiske lidelser. ISTDP bygger på psykoanalytisk teori og inkorporerer fund fra nyere forskning, herunder tilknytningsforskning og hjerneforskning, der understreger følelseslivets afgørende vigtighed i psykisk sundhed.

I ISTDP antages det, at psykiske problemer udvikles idet mennesket ubevidst undgår følelser og impulser, som er knyttet til smertefulde oplevelser i fortiden. Adfærdsmønstre beregnet til undgåelse af følelser er ofte uhensigtsmæssige og selvdestruktive, og forringer mellemmenneskelige relationer, udtryksfuldhed og optimal egenomsorg, idet de er motiveret ved undgåelse frem for tilpasning. Det antages ydermere at de smertefulde oplevelser, der således ligger til grund for psykiske lidelser er et resultat af brud på tilknytningen mellem mennesket og dets omsorgspersoner, oftest i barndommen.

Svigt, chok og andre grænseoverskridende oplevelser aktiverer hos barnet følelser som vrede, sorg og skyld. Er det ikke muligt for barnet at udtrykke disse følelser, bearbejdes oplevelsen ikke, og erindringen herom vækker nu fremadrettet angst. Det samme gør desuden nye relationer, forestillinger og følelser, der minder om den traumatiske oplevelse, og disse holdes derfor ude af bevidstheden ved automatiske forsvarsmekanismer, ligesom de oprindelige oplevelser søges fortrængt.

Således hæmmes adgangen til en del af barnets følelsesliv og fortid, der nu i stedet kommer til udtryk i et komplekst samspil af psykiske og fysiske symptomer, stivnede distanceskabende karaktertræk og angst.

Når der inden for ISTDP tales om angst, refereres der til en kropslig reaktion i det autonome nervesystem og den tværstribede muskulatur. Når angst aktiveres af traumerelaterede følelser, vil angsten opstå umiddelbart efter selve følelsen. Dette vil i praksis sige, at det sjældent lader sig gøre at bemærke følelsen, før angsten træder i forgrunden, og for den angste person vil reaktionen derfor forekomme uforståelig.

Mennesker, der får stærke og vedvarende angstreaktioner når konfliktfyldte følelser vækkes, lider ofte desuden af funktionelle lidelser, som er en betegnelse for en fysisk lidelse, der ikke kan forklares ud fra medicinske fund. Eksempler på dette kan være irritabel tyktarm, kronisk hovedpine, kroniske smerter, fibromyalgi, skælven, lammelser, synsforstyrrelser og lignende. For disse lidelser kan ISTDP være en nyttig behandlingsform.

Når der inden for ISTDP tales om forsvarsmekanismer, refereres der til adfærdsformer, som har den funktion at dulme eller helt dække over konfliktfyldte og traumerelaterede følelser, som vækker angst. Forsvar kan antage mange former, men I princippet kan alt, hvad en person gør fungere som forsvar. Det vil sige, at man definerer en adfærd som forsvarspræget ud fra den funktion, adfærden har i den situation den optræder i.

En ISTDP-behandling indledes med en afdækning af klientens selvdestruktive forsvarsmønstre og koblingen af disse til de problemer, klienten ønsker hjælp til. Dernæst arbejder klient og terapeut målrettet sammen for at hjælpe klienten med at opgive disse destruktive mønstre, og i stedet opleve de underliggende konfliktfyldte følelser.

Dette gøres ved at skabe en et møde med høj grad af følelsesmæssig nærhed, hvilket tillader klientens habituelle angstreaktioner og forsvarsmekanismer at vise sig i det terapeutiske rum, hvor de kan kortlægges og bearbejdes.

Denne fornyede følelsesmæssige kontakt har yderligere den effekt at låse klientens følelsesmæssige hukommelse op, og herigennem kan den historiske årsag til udviklingen af forsvarsmekanismerne forstås og nye udviklingsveje optegnes.

Formålet med terapien er, at klienten skal blive fri for de symptomer, den defensive adfærd forårsager, for i stedet at få adgang til et fuldere omfang af følelseslivet, som grundlag for et mere tilfredsstillende liv.

Evidensgrundlag for intensiv dynamisk korttidsterapi (ISTDP)

Der er voksende evidens for, at ISTDP er en både helbredsmæssigt og økonomisk effektiv behandling for de mest almindelige psykiatriske symptomer og psykologiske problemer som angst, depression, psykosomatiske problemer, relationelle problemer og personlighedsforstyrrelser (1). Metodens teori finder desuden understøttelse i studier, der påviser sammenængen mellem graden af bedring og graden af adgang til fortrængte følelser og erindringer i terapien (14).

Forskningen er primært foretaget i Canada, men som det eneste sted i Skandinavien har man også på Thorsberg Distriktspsykiatriske Senter i Drammen i Norge undersøgt effekten af ISTDP. Man tilrettelagde et behandlingsforløb på otte uger med klienter, som ikke tidligere havde haft gavn af traditionel psykoterapeutisk behandling og/eller medicin, og resultaterne var bemærkelsesværdige: Allerede i løbet af de otte uger, programmet varede, oplevede klienterne en forbedring. Hos over 2/3 blev symptomer som angst, depression og psykosomatiske problemer fjernet eller betydeligt bedret, ligesom også evnen til at fungere socialt, så som på en arbejdsplads, normaliseredes eller bedredes betydeligt på standardiserede mål (2). 14 måneder efter behandlingens afslutning varede forbedringen stadig ved (3).

Forskningen i ISTDP har gennem de sidste 20 år understøttet en mængde pålidelige virkninger heraf hos voksne såvel som børn og unge (4), der kan opsummeres som følger:

Generelt reducerede udgifter til sundhedsvæsen, medicin, tabt arbejdsfortjeneste og understøttelse (5, 6, 7, 8, 9):
Eksempelvis undersøgte et studie en behandling på gennemsnitligt 13 timer for en svær patientgruppe. Over de efterfølgende fire år forekom for denne gruppe en økonomisk besparelse på samfundsplan svarende til 50 gange behandlingens pris (10).

Lindring af symptomer og bedring af sociale relationer
ISTDPs effektivitet er dokumenteret i forhold til de fleste psykiatriske problemstillinger – fra angst (11) og behandlingsresistent depression (12) til psykosomatiske lidelser (9) og psykotiske tilstande (10). Bedring af sociale relationer er en primær effekt af behandlingen, hvilket blandt andet underbygges af dens gode effekt i arbejdet med personlighedsforstyrrelser (14) og præstationsangst (16).

God effekt ved komplekse problemstillinger
Som i Drammen-studiet (2, 3) hvor deltagerne typisk var karakteriseret ved et komplekst samspil af psykiske symptomer og personlighedsforstyrrelser, har ISTDP vist sig særligt egnet til komplekse psykiske problemstillinger, der ikke let lader sig reducere til en diagnose (15, 7).

Helbredsmæssige forbedringer
Forskning har fundet en betydelig effekt af ISTDP for forskellige helbredsmæssige tilstande så som nedsat immunforsvarsfunktion, kroniske rygsmerter, tilbagevendende og kronisk hovedpine og medicinsk uforklarlige fysiske lidelser (1).

Indflydelse på beskæftigelse
Adskillige undersøgelser har målt ISTDP-behandlings indflydelse på beskæftigelse. I en oversigtsartikel (7) fra november 2013 kunne forfatterne opsummere forskningens fund således, idet eksempelvis én undersøgelse med patienter uden for arbejdsmarkedet pga. kronisk hovedpine viste, hvordan samtlige efter endt behandling kunne vende tilbage til beskæftigelse:

Den historiske udvikling af psykodynamisk korttidsterapi

Freud og de tidlige psykoanalytikere
Psykodynamisk korttidsterapi er ikke af nyere dato. De fleste af Sigmund Freuds terapier, inklusive de ”klassiske cases”, var af kortere varighed, mange under et år. Flere tidlige psykoanalytikere, som Ferenczi og Rank, eksperimenterede med mere ”aktive” former for psykoanalyse, end hvad der efterhånden var blevet ”mainstream” psykoanalyse, hvor analytikerens neutralitet og udvikling af overføringsneurose var centrale teknikker.

Fra 1930’erne til 1950’erne arbejdede flere psykoanalytikere i forskellige miljøer på at udvikle metoder til at forkorte de psykoanalytiske behandlinger, samtidig med at den terapeutiske effektivitet blev bevaret. En milepæl i udviklingen af dynamisk korttidsterapi kom med Alexander og Frenchs bog Psychoanalytic Therapy fra 1946. Alexander og French fremsatte en påstand, som dengang var kontroversiel blandt psykoanalytikere, nemlig at indsigt ikke er tilstrækkelig for at opnå fuldt udbytte af psykoterapi. Det, som ifølge Alexander og French er afgørende for patientens udvikling, er hans oplevelse af samspillet med terapeuten, hvilket gerne skulle føre til en såkaldt ”korrektiv emotionel erfaring”. En tilsvarende holdning havde også den fremtrædende psykoanalytiker Frieda Fromm-Reichmann, som mente, at patienter behøver en erfaring, ikke en forklaring på deres problemer.

David Malan og Michael Balint
Samtidigt med disse fremskridt i USA, arbejdede David Malan i England (1963, 1976; Malan & Osimo, 1992) fra 1950’erne på at forkorte og effektivisere den psykoanalytiske behandling, for at flere patienter kunne få udbytte af psykoterapi, der ellers var en langvarig og kostelig procedure. Malan blev oprindeligt af Michael Balint inviteret til at deltage i Balints workshops om dynamisk korttidsterapi ved Tavistock-instituttet i London, hvor man eksperimenterede med at forkorte psykoanalytisk terapi. Senere dannede Malan sin egen forskningsgruppe og trænede dynamiske korttidsterapeuter i en årrække, indtil han i 1970’erne mødte Davanloo på en konference.

Malan oplevede, at Davanloos ISTDP-metode indeholdt teknikker, som på en effektiv måde kunne håndtere patientens forsvar, som er en af de største hindringer for fremgang i terapien. Malan indledte herefter et årelangt samarbejde med Davanloo.

Peter Sifneos og James mann
Uafhængigt af Malan og Davanloo, udviklede Peter Sifneos og James Mann i Boston deres egne former for dynamisk korttidsterapi. Sifneos (1992) kaldte sin terapiform Short-term anxiety-provoking psychotherapy, og Manns (1973) hed Time-limited psychotherapy. Begge terapimodeller har forholdsvis snævre kriterier for egnethed til metoden, og er blandt andet derfor ikke meget udbredte i dag. Sifneos har, sammen med Malan, været en kilde til inspiration for andre forskere, bl.a. i forskningsprojekter om dynamisk korttidsterapi ved Universiteterne i Bergen og Oslo.

Davanloo’s Intensive Short-Term Dynamic Psychotherapy (ISTDP)
ISTDP er en form for dynamisk psykoterapi, som oprindeligt blev udviklet af dr. Habib Davanloo ved McGill University i Canada fra 1950’erne og frem. Metoden er grundigt beskrevet i en serie af artikler og bøger (1978, 1980, 1990, 2000), hvor Davanloo præsenterer og analyserer transskriptioner af terapitimer. Netop det skarpe fokus på brugen af videooptagelse og –transskription har været et omdrejningspunkt for både udviklingen og formidlingen af Davanloo’s metode. Videre har Davanloo præsenteret sit omfattende kliniske materiale på kongresser, seminarer og for træningsgrupper i USA, Canada og Europa de sidste fire årtier.

Davanloos ISTDP-metode er siden blevet videreført af psykologer og psykiatere, som Davanloo har trænet. Af disse kan nævnes Allan Abbass, Patricia Coughlin Della Selva, Jon Frederickson, Josette ten Have-de Labije og Robert Neborsky, som alle har bidraget med artikler, forskning og oplæring af ISTDP terapeuter i USA, Europa og Skandinavien.

Der har siden starten af 00’erne været en stigende interesse for ISTDP i Skandinavien, og for tiden findes der mange psykologer, psykiatere og psykoterapeuter som er uddannet, eller er under uddannelse af, undervisere som er uddannet af Davanloo selv. I tillæg er der et ukendt antal terapeuter, som har deltaget i undervisning med Davanloo såvel som undervisere i Europa, der ikke har forbindelse til Dansk Selskab for ISTDP.

# data[].attributes.body
Psykiske problemer forstås som en reaktion på negative tankemønstre. Problematiske måder at handle på eller forholde sig til følelser kan også spille ind.

# data[].attributes.body
Psykiske problemer er en reaktion på den meningsløshed, man kan opleve i mødet med livets uundgåelige vilkår. Som for eksempel at vi alle skal dø, at angst er en del af livet, og at livet også rummer lidelse.

# data[].attributes.body
Behandlingens fokus er løsningsorienteret. Det kan eksempelvis gå ud på at indlære nye handlemønstre og foretage positive omstruktureringer af negative tanker. Ofte er der elementer af adfærdsaktivering, for eksempel ved at gøre mere af det, man er bange for eller undgår.

Lidt sat på spidsen kan man sige, at der især er fokus på ens tanker og adfærd.

# data[].attributes.body
Tanken er, at alle mennesker rummer tre kognitive niveauer, som kaldes skemata, antagelser og tanker. Skemata er den enkeltes grundlæggende forståelse af verden, som etableres tidligt i livet.

Skemata danner basis for personens antagelser om sig selv, om andre, om livet og omverdenen. Skemata afspejler sig i tilpasset form i den enkeltes automatiske tanker og er afgørende for den enkeltes adfærd og handlinger.

KAT er baseret på denne model. KAT kan ses som en samlebetegnelse, som bruges til at beskrive en række forskellige interventioner, der dog ofte deler en række fælles centrale træk. Generelt kan man sige, at der i alle former for KAT fokuseres på forholdet mellem:

kognitioner (hvad vi tænker)

følelser (hvordan vi føler)

adfærd (hvad vi gør).

I KAT forstås psykiske problemstillinger som noget, der afviger fra det normale i den kognitive bearbejdning – og som indebærer kognitive forvrængninger eller mangler. Det påvirker følelser og adfærd. Angst ses som et udtryk for sådanne forvrængninger eller mangler.

Formålet med KAT er at ”rette” og omstrukturere uhensigtsmæssige negative tanker og antagelser, så følelser og adfærd faktisk afspejler og passer til situationen. Derudover er formålet at øge evnen til at løse problemer, så varige forbedringer i borgerens hverdag sikres.

Der er udviklet adskillelige programmer, som er baseret på den kognitive model. Nogle programmer er målrettet specifikke angstproblematikker, fx OCD, PTSD eller fobier. Andre programmer har en mere generel tilgang til angst.

KAT tilbydes typisk i følgende formater:

Individuel terapi, også kaldet børnefokuseret KAT.

Terapi, hvor familien inddrages aktivt, enten som medhjælper, der støtter barnet mellem sessionerne, som en del af selve behandlingen sammen med barnet – eller i en form, hvor forældrene modtager individuel terapi (særligt relevant, når forældrene selv har en angstproblematik).

Gruppebaseret terapi, hvor børnene enten deltager alene eller sammen med forældrene.

Selvhjælp og computerbaseret terapi. Selvhjælp rettes mod forældrene, som klædes på til rollen som med-terapeut gennem selvhjælpsmaterialer og supervision. Der er i de seneste år kommet fokus på muligheder for at anvende computerbaseret behandling, som kan foregå i barnets hjem.

Målgruppen for KAT
KAT anvendes som behandling af en bred vifte af psykiske problemstillinger hos børn, unge og voksne. Målgruppen for KAT er derfor meget bred – og derfor findes KAT i en række forskellige udformninger, som er tilpasset både forskellige aldersgrupper såvel som forskellige psykiske problemstillinger.

Kilde: https://vidensportal.dk/temaer/Born-med-angst/kognitiv-adfaerdsterapi-og-angst

# data[].attributes.headline
Eksempel: Acceptance and Commitment Therapy (ACT)

# data[].attributes.subject
Eksempel: Acceptance and Commitment Therapy (ACT)

# data[].attributes.body
Vores forsøg på at undgå ubehag er en del af problemet

ACT peger på at det er menneskers kamp eller forsøg på at undgå og kontrollere deres ubehag, der er årsagen til, at lidelsen forværres og forlænges: når vi bliver optaget af at kontrollere og undgå, så glemmer vi resten af verden omkring os, og vores positive handlinger får mindre fylde. Forskning viser, at når vi prøver at kontrollere ubehag, sker det paradoksale, at disse fænomener tiltrækker sig mere opmærksomhed, og at de kommer til os med større intensitet. I stedet for ét problem ender vi op med to: vores problem og vores forsøg på at komme af med det.

ACT rækker ud over lidelsen

Vi mennesker værdsætter at have det godt, men det er ikke det eneste, vi værdsætter. Et godt liv er meget mere end fravær af lidelse. For de fleste mennesker handler et godt liv også om, at vi gerne vil leve fuldt ud med mening og formål. ACT handler om problemerne omkring den menneskelige lidelse, men handler også om meget andet. ACT er at række ud over lidelsen og nå frem til det der giver mening og formål: "hvad skal dit liv handle om, hvis det skal handle om noget bestemt?".

ACT er baseret på en teori om sproget

Det som er særligt for ACT er, at den er baseret på forskning i og teori om sproget (herunder tænkningen) kaldet: Relational Frame Theory (RFT). RFT peger på, at selvom menneskets særlige evne til sprog og tænkning har enorme fordele og har været nøglen til, at mennesket er blevet den dominerende art, så har sproget også nogle sideeffekter, som kan ligge bag lidelse. Sprog og tænkning har f.eks. egenskaber, som gør os i stand til at genopleve smertefulde oplevelser. Vi er i stand til at skræmme os selv ved tanken om ubehagelige og truende fremtidsscenarier. Vi kan konstruere idealer og finde det nuværende uacceptabelt ved sammenligninger. Vi kan være dømmende eller skabe strenge, uhensigtsmæssige regler for os selv f.eks.: "Det vigtigste er at alle kan lide mig" eller "Jeg skal have ret". Idet hjernen fungerer ved addition kan det lærte vanskeligt fjernes eller "af-læres". Det er ofte meget svært at ændre allerede etablerede sproglige netværk, hvorfor andre greb og færdigheder som ACT tilbyder kan være særdeles relevante.

Kilde: http://www.actklinikken.dk/om-act/

# data[].attributes.headline
Eksempel: Compassion Focused Therapy (CFT)

# data[].attributes.subject
Eksempel: Compassion Focused Therapy (CFT)

# data[].attributes.body
Compassionfokuseret terapi bygger på viden fra flere videnskabelige fagområder, der beskæftiger sig med, hvordan vi fungerer som mennesker. Der trækkes på viden fra neuroforskning, biologi, sociologi og psykologi. Inden for psykologien er der især inspiration fra evolutions- , neuro-, social- og tilknytningspsykologien. CFT er ikke en terapeutisk skole eller retning, der trækkes i terapien på teknikker og viden fra mange forskellige terapeutiske traditioner, her i blandt kognitiv terapi.

Compassion er motivationen til at være sensitiv over for andres og egen lidelse og årsagerne til den, sammen med et  dybt engagement i at forsøge at lindre lidelsen og forebygge den.

For at kunne have compassion har vi brug for, at kunne være i ro og nærværende, at være i kontakt med vores sanser og følelser, at være empatisk og for at kunne bruge vores fornuft til at reflektere over det, vi oplever.

For at kunne handle med compassion har vi brug for engagement, styrke, mod, at kunne være ikke - dømmende og at have indsigt i de udfordringer, vi har som mennesker som følge af, at vi er udviklede væsener med hjerner, der kan være tricky, og som er udviklede til at reagere på ting, der føles usikre eller truende, til at få os i sikkerhed.

kilde: https://www.pnf.dk/kurser-og-foredrag/3-dages-introduktionskursus-cft/

# data[].attributes.body
Det er metakognitionerne – det du tænker om dine tanker – som terapeuten forsøger at hjælpe dig med at ændre, da det er dem, der giver anledning til de uhensigtsmæssige tanke-og opmærksomhedsmønstre. Formålet er, at du bliver klar over, at fokusset på f.eks. grublerier og bekymringer påvirker dit velvære, fordi disse tanker blot er med til at fastholde eller forstærke bekymringer og andre ubehagelige følelser. Terapien har ligeledes til formål at vise dig, at du selv har kontrollen over, hvordan du reagerer på dine tanker – og at det ikke er tankerne, der kontrollerer dig. Erfaringen af at have kontrol vil give dig mulighed for at formindske den tid, du tildeler negative tanker som for eksempel bekymringer.

Terapeuten støtter dig i at undersøge, hvilke bevæggrunde du har for at håndtere tankerne, som du gør og støtter dig i at skabe en række nye strategier til at håndtere negative tanker og kontrollere opmærksomheden. Det kan være i form af frakoblet opmærksomhed og/eller bekymringsudsættelse. Du får altså trænet din opmærksomhed, men du får også træning i at udsætte dine bekymringer til et senere tidspunkt. Ved at planlægge et kortere tidsrum på dagen, hvori du tillader dig selv at være f.eks. bekymret, oplever du at have kontrol over dine tanker.

Du bliver opmærksom på, at der er forskel på tanke og virkelighed – dine tanker er bare tanker. Som en del af et metakognitivt terapiforløb vil indgå såkaldt eksponering, som også er kendt i kognitiv adfærdsterapi. Man eksponeres eksempelvis for situationer, man ellers søger at undgå.

kilde: https://psykoterapeutforeningen.dk/om-psykoterapi-2/terapiretninger/metakognitiv-terapi/

# data[].attributes.body
Behandlingens fokus er primært på at acceptere tilværelsen, som den er, på det nærværende og ægte møde mellem mennesker og på at opbygge en ny mening.

Lidt sat på spidsen kan man sige, at fokus er på – med kærlighed – at acceptere sig selv og livets til tider barske realiteter.