# data[].attributes.headline
Roma: 1. Ko redzējām? 2.Kādas atziņas guvām par sevi, grupas biedriem, brauciena norisi, par kultūru? 3. Kā globalizācija un klimata pārmaiņas ietekmē lokālo kultūrainavu? Kādas ir masu un tradicionālās kultūras izpausmes formas apmeklētajās vietās? 

# data[].attributes.subject
Roma: 1. Ko redzējām? 2.Kādas atziņas guvām par sevi, grupas biedriem, brauciena norisi, par kultūru? 3. Kā globalizācija un klimata pārmaiņas ietekmē lokālo kultūrainavu? Kādas ir masu un tradicionālās kultūras izpausmes formas apmeklētajās vietās? 

# data[].attributes.headline
Ko redzējām, kādas atziņas guvām? Kā globalizācija un klimata pārmaiņas ietekmē lokālo kultūrainavu?

# data[].attributes.subject
Ko redzējām, kādas atziņas guvām? Kā globalizācija un klimata pārmaiņas ietekmē lokālo kultūrainavu?

# data[].attributes.headline
Viena diena itāļu mazpilsētiņas iedzīvotāja dzīvē

# data[].attributes.subject
Viena diena itāļu mazpilsētiņas iedzīvotāja dzīvē

# data[].attributes.body
Viesojoties partnerskolā, mobilitātes dalībnieki 1) sadarbojoties ar partnerskolēniem, noskaidros, kādi elementi rada kultūrainavu, veidos vietējās kultūrainavas spilgtāko stāstu krājumu "Viena diena manā dzīvē kā Itālijas mazpilsētas iedzīvotājam" , 2) intervēs vietējos iedzīvotājus, lai noskaidrotu viņu viedokli par klimata pārmaiņu un masu tūrisma ietekmi uz kultūrvēsturisko objektu saglabāšanu, par kultūras globalizācijas pozitīvajiem un negatīvajiem aspektiem, 3) veidos salīdzinājumu par masu un tradicionālās kultūras izpausmes formām Itālijas mazpilsētā un par iedzīvotāju/vietējo skolēnu iesaisti vietējās kultūrainavas saglabāšanā un jaunu artefaktu radīšanā, 4) tiksies ar vēsturisko kultūras pieminekļu aizsardzības organizāciju pārstāvjiem, lai noskaidrotu, kāda ir jaunāko tehnoloģiju loma kultūrvēsturisko objektu atjaunošanā un saglabāšanā, 5) balstoties uz mobilitātes laikā gūto pieredzi, grupās vadīs ekskursijas pa mazpilsētu itāļu vienaudžiem.

# data[].attributes.body
1. Ko redzējām? 2.Kādas atziņas guvām par sevi, grupas biedriem, brauciena norisi, par kultūru? 3. Kā globalizācija un klimata pārmaiņas ietekmē lokālo kultūrainavu? Kādas ir masu un tradicionālās kultūras izpausmes formas apmeklētajās vietās?

# data[].attributes.body
Apskatījām Vatikānu, Spāņu kāpnes un pārējās klasiskās apskates vietas.
Bildē es sekundi pirms iekāpšanas metro.
Līdzi vienmēr viss nepieciešamais un fleksibilitāte ir nepieciešamākā prasme mūsdienās.
/Krista

# data[].attributes.body
Redzējām trasi, kuru vajadzēja šķērsot ar mūsu skaistajām kājiņām, lai tiktu no lidostas uz viesnīcu. Mēs, domājot par ilgtspējīgu ceļošanu, nolēmām neizmantot transportu, lai tiktu uz viesnīcu, tāpēc kopā draudzīgi mērojām 5km ar mūsu koferiem.
Atziņa: labāk slikti braukt nekā labi iet.
/Krista

# data[].attributes.body
Katram no mums ir baiļu poga, kuru var izslēgt 3 sekunžu laikā. Tas strādā tā:
1.sekunde - impulss jeb doma par darbību
2.sekunde - seku apsvēršana
3.sekunde - šaubas
Katram jāatrod tā baiļu poga un ir tikai 3 sekundes, lai to izslēgtu. Tā mēs šodien paglaudījām suņus, iepazināmies ar itāļu vīrieti, kurš ceļo ar mugursomu pa visu valsti! Mēs sākām ar viņu komunicēt, pastāstījām par saviem piedzīvojumiem un kopā gaidījām autobusu, lai aizbrauktu no Bolsenas uz Montefiascone pilsētu.
/Krista

# data[].attributes.body
Neskatoties uz garo ceļu uz viesnīcu, tomēr beigās nokļuvām arī Romā!!🏛️ Bezgalīgi lielā satiksme lika aizdomāties par to, cik daudz ikdienā izmantojam transportu, kas ne tikai bojā gaisa kvalitāti mums apkārt, bet arī vēdera preses veidošanos. Ja uz brīdi apstājies un paskaties apkārt, saproti, cik lielā ritmā visi atrodas, īpaši itāļi pie stūres!!! Dienas atziņa: itāļiem pasta ir visur, pat picā:) /Anete/

# data[].attributes.body
Šodien redzējām patiesībā diezgan daudz. Izstaigājām Romas slavenākās vietiņas un tādā garā. Kā globalizācija un klimata pārmaiņas ietekmē lokālo kultūrainavu? Pamanīju, ka uz ielām ir ļoti daudz atkritumu, ļoti daudz, un lielākoties tā ir plastmasa. Kā jau paši saprotam, plastmasa nav baigi laba mūsu apkārtējai videi. Tāpat arī tūrisma lielā skaita iespaidā, ir ļoti daudz dažādu bodīšu ar tik nevajadzīgām lietām, ka ej un skaties: nu priekškam to visu vajag saražot?! Lūk tā. /Anete/

# data[].attributes.body
Apmeklējot Bolsenu, mums parādijās iespēja uzzināt par nelielas Itālijas pilsētiņas vēsturi.  Kopā apmeklējām muzeju ,,Castello di Bolsena”, tur mēs redzējām lielākā Eiropas vulkāniskā ezera iemītniekus, kā arī vēsturiskus objektus - māla traukus. Braucot ar laivu, uzzinājām par ezera salu, kurā atrodas tādas celtnes kā baznīca un cietums, bet pati daba palika neskarta. Paceļoties pa kāpnēm uz muzeja jumtu, apskatījām skatu uz visu pilsētu. Pilsētiņai ir sava unikāla izveidošanās vēsture un visas celtnes ir būvētas viduslaiku stilā.
Justīne, Jana, Evelina

# data[].attributes.body
Atlidojot mērojām diez gan lielu ceļu līdz viesnīcai, jautri aizbraucām līdz Romai. Te sabiedriskā transporta sistēma ir pavisam atšķirīga no mūsējās, bet arī pie tāda ir jāpierod un jāadaptējas. Atbraucot uz Romu, sapratu, cik ļoti globalizācija ietekmēja šo vietu-tūristu ir ļooti daudz, un , manuprāt, tas piespiež vietējo kultūru adaptēties nebeidzamajiem skatītājiem. Te ir ļoti attīstīts tūrisms, un viņi cenšas uz visa nopelnīt naudu. Par klimata pārmaiņām vēl neesmu pamanījusi.

# data[].attributes.headline
Redzējām Kolizeju un krēslaino Romu, Trevī strūklaku naktī. Atziņas šodien būs ļoti daudz par transportu. Pirmkārt, globalizācija padara lielās pilsētas kā Roma par pašpietiekamiem organismiem, kuru kvalitatīva sasaiste ar apkārtni nav nepieciešama. Latvijā tas vēl nav iedomājams, jo mums nav pilsētu, kas ražo nosaukumu, drukājot tās vārdu. Otrkārt, čuika ir neatņemama ceļojumu, vēl jo vairāk ceļojumu uz Itāliju, sastāvdaļa. Visprecīzākā tā, protams, ir vietējiem, tomēr trešajā dienā jau arī mēs neatpalikām. Pilsētā ir redzams daudz standarta suvenīru, kuri nenes pievienoto vērtību. Ik uz soļa ir suvenīrs ar identisku klāstu. Pats nopirku tikai vienu piekariņu, kuru var izmantot arī citam nolūkam. Tādējādi tiek noniecināts cilvēka radošais darbs. Pat "mākslinieki" ar identiskām gleznām ik pēc pus kilometra, vairs nav nosaucami par īstas mākslas radītājiem un meistarības rādītājiem. Tas padara piedzīvoto pliekanāku. Protams, ar laiku var atrast apslēptās pērles, tomēr miljoni tūristu nopirks magnētiņu ar iespiestu Kolizeju, nevis baudīs to, vai, it īpaši, meklēs ko svaigu. Grūti saprast klimata pārmaiņu radītās sekas par, piemēram, tūristu plūsmām, tomēr, tā kā esmu šeit bijis Covid-19 pandēmijas laikā, tad pilsēta ir bijusi atvilkusi elpu, tomēr saskaras ar pieaugošu pieprasījumu un tādējādi arī piesārņojumu (lidmašīnas, food-waste, atkritumi uz ielām)/ Jānis

# data[].attributes.subject
Redzējām Kolizeju un krēslaino Romu, Trevī strūklaku naktī. Atziņas šodien būs ļoti daudz par transportu. Pirmkārt, globalizācija padara lielās pilsētas kā Roma par pašpietiekamiem organismiem, kuru kvalitatīva sasaiste ar apkārtni nav nepieciešama. Latvijā tas vēl nav iedomājams, jo mums nav pilsētu, kas ražo nosaukumu, drukājot tās vārdu. Otrkārt, čuika ir neatņemama ceļojumu, vēl jo vairāk ceļojumu uz Itāliju, sastāvdaļa. Visprecīzākā tā, protams, ir vietējiem, tomēr trešajā dienā jau arī mēs neatpalikām. Pilsētā ir redzams daudz standarta suvenīru, kuri nenes pievienoto vērtību. Ik uz soļa ir suvenīrs ar identisku klāstu. Pats nopirku tikai vienu piekariņu, kuru var izmantot arī citam nolūkam. Tādējādi tiek noniecināts cilvēka radošais darbs. Pat "mākslinieki" ar identiskām gleznām ik pēc pus kilometra, vairs nav nosaucami par īstas mākslas radītājiem un meistarības rādītājiem. Tas padara piedzīvoto pliekanāku. Protams, ar laiku var atrast apslēptās pērles, tomēr miljoni tūristu nopirks magnētiņu ar iespiestu Kolizeju, nevis baudīs to, vai, it īpaši, meklēs ko svaigu. Grūti saprast klimata pārmaiņu radītās sekas par, piemēram, tūristu plūsmām, tomēr, tā kā esmu šeit bijis Covid-19 pandēmijas laikā, tad pilsēta ir bijusi atvilkusi elpu, tomēr saskaras ar pieaugošu pieprasījumu un tādējādi arī piesārņojumu (lidmašīnas, food-waste, atkritumi uz ielām)/ Jānis

# data[].attributes.body
Redzējām visu no Svētā Pētera bazilikas līdz Spāņu kāpnēm (un Trevī strūklaku 3 reizes). Arī Montefiaskone gleznainās ainavas, kuras izrādīju arī šīs pilsētas jaunpienācējiem. Itāļi ir īsteni dzīves baudītāji - momentum mori. Viņu dzīve ir šeit un tagad, kas galīgi ir pretrunā ar mūsu plānošanu pa minūtei pus gadu uz priekšu. Grupas biedri ir gan atsaucīgi un ieinteresēti, gan pašplūstošie, gan visādi citādi pozitīvi un arī negatīvi. Veikto ceļu,nezinot specifiskas vietējās īpatnības un iespējas, būtu bijis grūti veikt, tomēr, pagaidām, tiekam galā. Līdzīgi kā vakar, Roma ir kļuvusi par mazliet pārvērtētu un tādēļ arī pietiekami nenovērtētu pilsētu, kurā tūristi neskatās ar savācējlēcu, bet gan ar izkliedētājlēcu. Itāļi ir draudzīgi un atbalstoši - tas redzams gan starp kolēģiem restorānā, gan sniedzot norādes svešiniekiem, gan sarunājoties ar draugiem un paziņām ielās. Tomēr itāļi ciena arī savu privāto telpu un laiku atpūtai - lieks darbs, pat ja ir sabiedrībai vajadzīgs, var netikt veikts. Un, protams, desertā - angļu valodas zināšanas A0 līmenī.

# data[].attributes.body
Romā redzējām Spāņu trepes, Trevī strūklaku, Enģeļa pili, bijām Vatikānā, pabraucām pārpildītā metro. Par to, kā pārvietosimies pa Romu, uzzinām tikai uz vietes un no iedzīvotājiem. Dažreiz lietas plānojam uz vietas, tomēr tas māca būt fleksiblākam. Tā ir jauna pieredze, bet ir jāsaprot, ka te vispār ne par ko neuztraucas, un tāpēc mums arī nav jāuztraucas- piemēram, kad pēc atbraukšanas uz Montefiaskone vajadzēja stundu gaidīt mūsu busiņu, jo tajā ielīda tikai 6 vai 7 cilvēki.
Te ir ļoti daudz picēriju, dažādu līmeņu- gan fast food, gan kārtīgu restorānu. Šeit vietējie var nemācīties angļu valodu, jo labai dzīvei te daudz nevajaga - daba, klimats ļoti palīdz tūrismam, un tāpēc viņi iztiek tikai ar savu dzimto valodu. Montefiaskones picērijā pārdevējs vispār nezināja angļu valodu, mēs skaidrojāmies, rādot uz visu ar pirkstu.
Gelato-❤️

# data[].attributes.body
Visu dienu pavadījām pieezera pilsētiņā Bolsena, uz kuru aizbraucām un, paldies Dievam, arī atbraucām ar autobusu. Pirmais pieturpunkts bija pils pilsētas vecpilsētā :). Tur apvienota gan vietējā arheoloģiskā vēsture, gan akvāriji, gan skatu platformas. Tālāk patstāvīgi izstaigāju visas brīnumskaistās šķērsieliņas. Pirms kāpām uz laivas, lai brauktu pa ezeru (un uz salu), bijām patīkami pārsteigti par gides angļu valodas zināšanām B2 līmenī! Ekskursija iesākās draudīgi ar lietu, tomēr saulīte parādījās un sanāca lērums skaistu bilžu, kā arī lekcija par ezeru izcelsmes veidiem no bosa Della mafia Don Valerio "Nonno". Kopējais autobusa pieturās pavadītais laiks šodien bija 120 minūtes, tomēr arī tur satikti interesanti cilvēki, kuri, piemēram, atbilst par ilgtspējības stratēģiju lielā zīmolā. Vakars noslēdzās ar vakariņām un multikulturālu dziesmu dziedāšanu vietā ar skatu uz ieleju. Lai saglabātu vietējo kultūrvidi, tika, piemēram, ar restēm un stiklu norobežoti oriģinālie mūra atsegumi un durvju ailes, lai ar pierēm netiek izsisti caurumi. Itāļi ir vidēji daudz īsāki. Skaistā sala, kuru mēs apskatījām, ir norobežota no tūristu klātbūtnes tādējādi saglabājot vidi un artefaktus. Viennozīmīgi klimata pārmaiņas ietekmē kūrorta darbību, sezonu nobīdi un/vai saīsināšanos. Es teiktu, ka šodien iepazinām daudz dažādu kultūras artefaktu - priekšmetu un būvju. / Jānis

# data[].attributes.body
šodien iepazinām Bruno🫶

# data[].attributes.body
1. Ko redzējām? 2.Kādas atziņas guvām par sevi, grupas biedriem, brauciena norisi, par kultūru? 3. Kā globalizācija un klimata pārmaiņas ietekmē lokālo kultūrainavu? Kādas ir masu un tradicionālās kultūras izpausmes formas apmeklētajās vietās?

# data[].attributes.body
Uz Bolsenu braucām ar aizkavēšanos, bet skati no autobusa to kompensēja. Pilsēta ir skaista, it īpaši vecpilsēta, bet tā ir diez gan augsta, un man sākumā bija nepierasti iet ar tādu slīpumu. Bijām Bolsenas pilī, tur bija arī muzejs, tomēr viss bija itāliešu valodā un es neko nesapratu. Vēlāk devāmies uz braucienu ar kuģīti, no kura redzējām ļoti skaistu salu. Tūristu pilsētā bija daudz mazāk, tāpēc to bija patīkamāk apmeklēt. Gan vietējo, gan masu kultūru apvieno saldējums- tā ir daudz.

# data[].attributes.body
Atlidojot uz Itāliju, mēs saskārāmies ar dažiem izaicinājumiem, bija ļoti liels nogurums pēc lidojuma un transportiem, bet, atbraucot uz Romas centru, tas bija vienreizēji. Likās, ka esam kā pasakā. Viss nogurums uzreiz pazuda, kad mēs tikām pie skaistiem Romas skatiem. /Elīza, Felicita, Alberta/

# data[].attributes.body
Šodien pārsteidza itāļu uzticība. Bolsenā atradām ieliņu ar mazu veikaliņu, kurā pārdeva baismīgi skaistus traukus. Tās ielas pagalmā bija vienkāršs galds ar šiem traukiem, bet neviens tos nepieskatīja - uzticība. Pieej, apskaties, noliec atpakaļ vai ej nopērc. Kopumā diena skaista - gan pilsēta apskatīta, gan ezers, gan salas tajā. Protams bez piedzīvojumiem ar autobusu neiztikt, bet tas piederās pie šī projekta lietas:) Dienas gudrības minūte: Latvijā visi ir glaciālie ezeri, bet konkrēti šis, kuru apskatījām, ir vulkāniskais. Informācijas avots: Valērijs Dudeničs /Anete/

# data[].attributes.body
Vakarā ar Ariānu iefiltrējāmies vietējā senioru kopienā. Kopā uzdejojām zumbu un pasmējāmies. Tagad esam īstas Montefiaskonietes. Šodienas labākais citāts: “Jānīti, ieraksti grupā, lai beidz tēlot slimas govis!” - Zigrīda Rusiņa. /Anete/

# data[].attributes.body
Daudz maz iepazīstot Itālijas transportus, bija vieglāk orientēties kas un kā tur notiek. Vatikānā bija ļoti forši, pateicoties arī skolotājai Zigrīdai, jo viņa mums visu pastāstīja par Vatikāna rašanos. Bija ļoti interesanti apskatīt populārākās vietas Romā, viss bija iespaidīgi un lieliski. /Elīza, Felicita, Alberta/

# data[].attributes.body
Jauni cilvēki - jaunas emocijas. Iepazināmies ar partnerskolas skolēniem un skolotājiem, apskatījām skolu un bijām mini ekskursijā pa Monefiascone, kuru vadīja  skolotāja Paola. Skolēni izrādījās ļoti draudzīgi, un vakarā pat pavadīja laiku kopā ar mums.
Justīne, Jana, Evelina

# data[].attributes.body
Laikam bija vissmagākā diena. Adaptācija, saprast, kur iet un vai vispār ir jāiet. Bet neskatoties uz visām grūtībām, mēs tikām cauri, ieguvām neaizmirstamas emocijas un atmiņas, kā arī piedzīvotais noteikti atspoguļosies nākotnē, jo ieguvām labu pieredzi!

# data[].attributes.body
Romā iegājām Vatikānā, kur sapratām, ko nozīmē cilvēku pūlis. Baznīcā vēl netikām, bet atrodoties tai blakus sajūtas ir neaprakstāmas. Iemetām monētiņas Trevi strūklakā ar cerību atgriezties vēlreiz, iemīlēties un, protams, apprecēties. Joprojām visu dienu adaptējāmies jaunajā vidē, jo itāliešu kultūra kardināli atšķirās no latviešu. Itālijas iedzīvotāji neiespringst un bauda dzīvi visos iespējamajos momentos. Mēs izjutām īsto atmosfēru dienās, kad itāļi izbauda savus valsts svētkus atpūšoties un sportojot. Neteiktu, ka mēs izbaudījām šīs dienas, jo kā citas kultūras cilvēki bija grūti iekļauties un pierast pie tā, ka pat pārtikas veikali ir slēgti. Bet, tik un tā, ieguvām kārtējo pieredzi, mācījāmies un baudījām laiku!

# data[].attributes.body
Jau sapratuši, kas un kā strādā, turpinājām apskatīt Itāliju, bet, nu jau pilsētiņā Montifiascone un Bolsena. Bolsenā baudījām skatu braukājot laivā pa vienu no lielākajiem ezeriem. Apskatījām salas un klausījāmies vēsturi. Apmeklējām muzeju uz pils Monaldeschi Della Cervara. Muzejā apskatījām dažādus atradumus, no dažādiem materiāliem (māls utt.).

# data[].attributes.body
Skola izskatās kā rūpnīca, kalni ir visur un daudz un ļoti stāvi (muskuļi kājās aug ātrāk nekā staigājot mēnesi uz sporta zāli). Vakarā pavakariņot bija diezgan mokoši, jo kārtējā holiday un viss ir ciet.

# data[].attributes.body
Diena sākās ar lietutiņu, bet mūs tas neapstādināja, mēs devāmies ceļā. Beidzot apskatījām visiem pazīstamo pundurvalsti - Vatikānu. Tālāk devāmies pie galvenajiem apskates objektiem Romā, par kuriem detalizēti pastāstīja skolotāja Zigrīda🤗 Diena pagāja ātri, un jau vakarā bijām pilsētiņā - Montefiascone.
Justīne, Jana, Evelina

# data[].attributes.body
Trešajā dienā mēs apskatījām Bolsenu. Tā ir skaista, kalnaina pilsēta pie ezera. Kopā devāmies uz muzeju, kur bija daudz senu trauku, gleznojumu un akvāriju ar zivtiņām. Pilsētā bija tirdziņš ar dažādām rotaslietām, garšvielām, traukiem un citām interesantām lietām. Man ļoti patika brauciens ar kuģīti, varēja redzēt daudz skaistu ainavu un salas ezera vidū. Dienas piedzīvojums bija autobuss, tas aizkavējās gan no rīta, gan vakarā, taču galvenais ir tas, ka viņš tomēr atbrauca un mēs laimīgi tikām atpakaļ Montefiasconē. /Marta

# data[].attributes.body
Otrajā dienā mēs jau spējām labāk orientēties pilsētā un pārdomātāk izmantot sabiedrisko transportu. Mēs apskatījām nelielo, bet krāšņo Vatikānu. Ar skolotājas Zigrīdas sniegto informāciju, mēs varējām izzināt Vatikāna vēsturi. Trevi strūklakā iemetu arī trīs monētas. Dienas laikā mēs apskatījām Spāņu kāpnes, uz kurām tūristiem ir aizliegts sēdēt, Svētā Pētera baziliku, Panteonu un citus pazīstamus apskates objektus. Vatikānā, tāpat kā arī Romā, varēja novērot lielus cilvēku pūļus un atkritumus uz ielām (tukšas plastmasas pudeles, iepakojumus, ēdiena paliekas u.c.). Var izsecināt, ka, jo lielāks ir tūristu pieplūdums pilsētā, jo lielāks ir atkritumu un nevajadzīgu veikaliņu daudzums. /Marta

# data[].attributes.body
Baudījām dzīvi Itālijā 🤩

# data[].attributes.body
Veicām garu, garu ceļu no lidostas līdz viesnīcai, bet vakara pusē jau bijām gatavi doties meklēt jaunus piedzīvojumus un gūt pozitīvas emocijas. Tādejādi, tikām Romā, pirmās emocijas izejot no metro un redzot Kolizeju - vai patiešām piepildījās viens no sapņiem, apskatīt  Romu ne tikai sociālajos tīklos caur telefona ekrānu, bet arī dzīvē.
Justīne, Jana, Evelina

# data[].attributes.body
"Pirmo" reizi ierados skolā. Maz kas ir mainījies - skolēni nevalkā maskas. Visi jautri, priecīgi un emocionāli. Dienu uzsākām ar iepazīšanos un īsu ievadu tematā. Iepazinām trīs pārsteidzošas tradīcijas. Pusdienu pārtraukumā ēdām lielveikala lazanju. Pēcpusdienā - apgājām riņķīti ap Montefiaskone. Pie dažiem objektiem uzkavējāmies īpaši ilgi, tāpēc diena noslēdzās kalna virsotnē, kur Don Valerio parādīja teicamas "debatēšanas" prasmes. Tomēr dienas lielākais izaicinājums - atrasts vakariņas - tikai sākās :). Pilsētā var novērot neorientētību uz tūristiem - sabiedriskās vietas darbojas retos gadījumos (kad nav svētku). Vietējie piemin mārketinga trūkumu, jo mazāk skaistas vietas mēdz būt daudz populārākas. / Jānis

# data[].attributes.body
Diena iesākās ar pamatīgu autobusa gaidīšanu pieturā (mēs bijām ļoooti laicīgi), tomēr galamērķis - Čivita di Bonjoredžio - ir brīnumskaista pilsēta. Tās vēsture nepavisam nav vienkārša: ietver gan ģeoloģiskos, gan antropogēnos faktorus. Cilvēks pāris gadsimtu laikā ir spējis iznīcināt pilsētu, atkal iemīlēties tajā un vēlreiz pakļaut to "nāves" draudiem. Atgriežoties skolā apskatījām sk. Anitas mācīto kursu un padomājām, kādas ir mūsu vietējās normas - lietas, kuras darām nedomājot par to nozīmi. Vakarā iepirkāmies - pie veikala var piekļūt tikai ar auto, kājām tas nav atbilstoši CSN sasniedzams. Pabeidzam filmēt video literatūras pārbaudes darbam. Kopumā esam pamatīgi iespaidoti un aizelsušies. / Jānis

# data[].attributes.body
Tik ilgu, foršu un aizrautīgu pārgājienu vēl nebiju pieredzējis. Pirmā reize Romā, būs ko atcerēties!! Nekad nebiju domājis, ka varēšu iepazīt, apskatīt Romas pilsētu, Un gladiatoru arēnu…

# data[].attributes.body
Bolsenā ieradāmies rīta pusē. Kā jau ierasta lieta, mēs kāpām un kāpām kalnā, kur atradās Bolsenas ezera teritoriālais muzejs. Atmiņā vairāk palika bruņurupucis un citi ūdens iemītnieki, kurus var sastapt Bolsenas ezerā. Interesanti apskatīt bija arī aizvēstures un viduslaiku, piem., māla traukus un Bolsenas teritorijas veidošanos. Pēc muzeja apmeklēšanas varējām doties brīvā gaitā, pilsētas laukumā bija tirdziņš, vietējie pārdeva rotaslietas, garšvielas u.c. Pēc plāna ap 13:00 bija brauciens ar kuģīti. Mēs izbaudījām to un apbraucām apkārt salai. Un tad kā vienmēr devāmies atpakaļ uz Montefiascone. /Vika

# data[].attributes.body
Pārsteidz cilvēku emocijas šeit. Visi cenšas būt tik laipni, smaida - nezinu, tas tāpēc, ka esam tūristi vai viņi tādi vienmēr. Bijām mūsu iemīļotajā “Coop” veikalā šodien, kur sk. Dudenič mēģināja vāciski pardevējam ieskaidrot, ko vēlas. Vīrietis tik mīļi uzsmaidīja un iemācīja mums, kā pateikt “vēlos 4 mazas vistiņas” itāļu valodā. Tādiem cilvēkiem vienkārši nevar neuzsmaidīt pretī🫶
/ Evita

# data[].attributes.body
Šodien bijām jaukā Bagnoregio apvidū, kur bija iespēja apskatīt “lidojošo pilsētu”. Īpaši atmiņā paliks iepazīšanās ar Marko - vietējā veikala pārdevēju, kas mūs aizveda savā vīna pagrabā, kur savulaik glabājās labākais pilsētas vīns. Šīs neparastās pilsētas struktūra līdzinās zirnekļtīklam, kur katra ieliņa tādi vai šādi aizved līdz pilsētas centram, kur nu jau kārtējo reizi baudījām itāļu gelato.
/Evita

# data[].attributes.body
Šodien bijām vīnotavā, kur mūs iepazīstināja ar vīna pagatavošanas noslēpumiem. Mēs beidzot zinam, ka vīna krāsu nosaka miziņas esamība, ka šampanietis Itālijā tiek saukts par “spomante” un ka vakariņas itāļiem dažreiz ir tikai vīna degustācija ar pāris bageta gabaliņiem un labu kompāniju :)
/ Evita

# data[].attributes.body
No rīta iztuntuļojāmies un devāmies pie itāļiem, kuri mūs skaļi sagaidīja. Autobuss uz Viterbo, provinces galvaspilsētu, bija laikā. Tušijas universitātē mūs iepazīstināja ar pieejamajām studiju programmām un nepieciešamo itāļu valodu B2 līmenī. Ironiski. Sekoja gan nogurdinoša, gan aizraujoša lekcija par inovācijām mākslas darbu restaurācijā - tiek radītas baktēriju kultūras, kuras "noēd" konkrēto aplikumu. Brīvajā laikā atradām itāļu apģērbu veikalu arī vīriešiem. Tas ir retums - otrs vīriešu apģērbu veikals lielākā tirdzniecības centrā pārdeva dažādu brendu viltojumus. Itāļu u. c. zīmolu preces vietējie nevar atļauties, tādēļ nēsā arī pakaļdarinājumus. Viterbo vecpilsētā apmeklējām etrusku vēsturei veltītu nacionālo muzeju, kur atraktīvā gide parādīja interesantākās senās tautas paražas. Autobuss atkal bija laikā. Viesnīcā sagatavojāmies rītdienai - nopirkām biļetes (ne bez piedzīvojumiem - uzkārās karšu maksājumu sistēma). Vakarā devāmies uz leģendārā vīna Est! Est! Est! ražotāja pagrabiem, piedalījāmies līdz šim mūsu aktīvākajā diskusijā ar sameljē. Vēlāk nobaudījām uzkodas un saņēmām apliecinājumus par veiksmīgu dalību (vienā gabalā no A līdz Z) projektā. Vēlāk vakarā pastaigājoties, satikām Pizza Alberto īpašnieku un galveno pavāru, kurš mūs uzņēma mūs kā savā ģimenē. Čemodāns sakravāts, pēc 6 h dodamies ceļā ;) / Jānis

# data[].attributes.body
Redzējām izgaismoto Kolizeju, un varu pateikt tikai to, ka ik vienam kādreiz ir jāredz Kolizejs naktī. Protams, ka iemetu arī monētas Trevi strūklakā, un ceru ka tas piepildīsies. Pusdienojot kādā Romas restorānā ieslēdzām itāļu mūziku, un likām vietējiem italiešiem smaidīt. Brauciens ar metro bija tik tiešām kaut kas īpašs, jo jutāmies kā marinētas siļķes burkā. Sāku iepazīt skolasbiedrus, kurus līdz šim ,godīgi sakot, pat nebiju pamanījusi skolā. Katram bija savi knifiņi, bet ,manuprāt, mēs viens otru ļoti labi papildinājām. Spriest kaut ko par kultūras izpausmēm Romā ir diezgan grūti, jo pārsvarā satikām tūristus. Varu minēt tikai vienreizējo arhitektūru uz katra stūra, jo viss, kas ir Itālijā ir mākslas darbs./Antra/

# data[].attributes.body
Mūžīgie kalni un neaptverami brīnišķīgi skati. Ir patīkami redzēt kā itāļi cenšas saglabāt savu vēsturi. Biju nedaudz izbrīnīta, kad ieraudzīju cik daudz lietu ir saglabājies, jo Latvijā lietas no ne tik senas vēstures nav saglabājušās. Satikām jaunu draugu bruņurupuci, ceru viņš neskumst bez mums. Vēl aizvien nedaudz nesaprašanā, bet palēnām kļuvām patstāvīgāki. Braucot ar kuģīti likās, ka esmu izkritusi no realitātes un nedaudz iejutos filmas "Mamma Mia" galvenās varones lomā. Pat saulīte uzspīdēja ieraugot, ka mēs vizināmies ar kuģīti./Antra/

# data[].attributes.body
Ieraugot skolu pirmo reizi no ārpuses domāju, ka tas ir ofiss. Kārtējo reizi pāriecinājos, ka itālieši ir diezgan skaļi. Neskatoties uz to, ka ne visas itāļu meitenes bija laipnas, itaļu puiši labprāt palīdzēja un atbildēja uz jautājumiem. Biju pārsteigta, jo daži itāļu skolēni nesaprata angļu valodu. Apmeklējot veikalus un kafejnīcas bija patīkami redzēt cilvēkus ar smaidu uz sejas, un protams mēs arī attīstījām žestu valodas prasmes, jo mūsu itāļu valodas līmenis bija nepietiekams. Skolā pārliecinājos, ka DVĢ ir lieliska disciplīna, kā arī draudzīgi skolēni un skolotāji/Antra/

# data[].attributes.body
Bijām Civita di Bagnoregio un es iemīlējos. Nereāli skaistie skati, un diezgan tālais ceļš kā vienmēr pa kalniem. Turpināju iepazīt grupas biedrus. Pusdienās ar Žaneti apēdām svaigu zemeņu trauciņu, bet protams, ka mājās audzētās zemenes nevar salīdzināt ar šīm. Diezgan nepatīkami apzināties, ka šī nereālā vietiņa tomēr nepaliks tur uz visiem laikiem, jo uzzinot cik daudz tūristu apmeklē Civita di Bagnoregio, bija šoks, kā ne kā tūristu plūsmas dēļ bieži vien tādas vietas tiek lēnām iznīcinātas./Antra/

# data[].attributes.body
Loti skaista, maza pilsētiņa, kur mūsuprāt katram otrām cilvēkam bija ļoti mīļš sunītis. Redzējām, cik itaļi bauda nacionālās brīvdienas, sakarā ar tiem arī nestrādā:) Staigājot pa pilsētu, dažas lietas atgādināja mums par mājām♥️
/Elīna

# data[].attributes.body
Pēdējā dieniņa mazā pilsētiņā - Montefiascone. No paša rīta devāmies uz provinces galvaspilsētu, kur mums pastāstīja par iespējām vietējā universitātē. Vēlāk apmeklējām arī muzeju. Vakarā bijām vīna pagrabā, kur mums pastāstīja par vīna ražošanas procesu un parādīja vīna glabātuvi. Izbaudījām maizītes un skolotājas Paolas pašceptu kūku. Bija jauki pavadīt pēdējo vakaru kopā ar skolotāju Paolu un dzirdēt tik daudz jaukus vārdus par mums.
Justīne

# data[].attributes.body
Tāda laikam emocijām bagātākā diena bija pirmā. Mēs raitā solītī devāmies izzināt Itāliju no “iekšas” - vēlējāmies savām pēdām izstaigāt cauri kalniem un grēdām, redzēt palmas, citronkokus un kaktusus un vienkārši paelpot Itālijas gaisu ceļā no lidostas uz viesnīcu. Vēlāk mums bija iespēja iepazīt tādus īstus itāļus, kas līdzēja mums atrast pareizo ceļu līdz Romas centram - izrādījās itāļi nav nemaz tik skaļi, salīdzinot ar apjukušajiem latviešiem.
/ Evita

# data[].attributes.body
Pamostoties agrā rītā, mēs aizbraucām uz Romu, kur iepazinām ievērīgo metro sistēmu - bijām pārsteigti par pārpildītajiem vagoniem un sarežģītajiem tuneļiem stacijā. Roma tik tiešām ir bagāta ar savu arhitektūru un vēsturi - katrai ēkai ir kāda īpaša nozīme, savs stāsts un nospiedums vēsturē. Ar lielo tūristu plūsmu ir grūtāk saskatīt pilsētas būtību, un dažos brīžos liekas, ka viņa zaudē savu Itālijas šarmu. Bet, aizbraucot nedaudz tālāk no centra, ir iespēja redzēt to, kas ceļojuma steigā parasti paliek ēnā, - īstu Itāliju.

# data[].attributes.body
Šodien bijām Bolsenas pilsētiņā, kur tāpat, kā citviet Itālijā, bija svēki - darba svētki. Mums paveicās vairākkārt izbaudīt icienīto GELATO un aiziet uz tādu īstu itāļu tirdziņu. Itāļiem ir izcila gaume un ļoti liela sirds. Mēs iepazinām patiešām jauku cilvēku, kas palīdzēja mums tikt galā ar nelielām čakarēšanām autobusa sarakstā. Paspējām arī papeldēt ezerā, šoreiz vēl ar laivu, bet, ja atbraukt pēc mēneša, domāju varēs arī bez :)
Īstenībā Itālija Romā un te ir divas pavisam dažādas lietas. Šīs klusās ieliņas, pārpildītas ar ziediem, un cilvēku dzīve bez steigas padara Bolsenu par vietu, kur gribas būt un atgriezties.
/ Evita

# data[].attributes.body
Šajā dienā mēs apskatījām skolu, tā ir nedaudz savdabīga un pēc izskata atgādināja rūpnīcu. Mums bija interesanti apskatīt klases, iepazīt viņu skolas dzīvi un skolēnus. Skolā bija diezgan skaļi, kā arī ne visi skolēni mācēja runāt angļu valodā. Skolotāja Paola no Itālijas mūs iepazīstināja ar Itāliju un pilsētām apkārt ezeram Bolsena. Mums pastāstīja arī par vietējām tradīcijām, kuras man likās ļoti interesantas un neparastas, piemēram, "The Feast of Passate in Marta", kur vīrieši dodas parādē ar savā amatā saražotajiem produktiem, "La Macchina di Santa Rosa", kur vīrieši nes 5 tonnas smagu Rosas statuju Viterbo ielās. Mēs izsecinājām, ka itāļi ir ļoti emocionāli, viņi brīvi izrāda savas emocijas. Sapratām, ka itāļu tradīcijas ir cieši saistītas ar reliģiju. Pēcpusdienā mēs devāmies apskatīt baznīcas Montefiasconē. Vienā no baznīcām mēs uzzinājām par Montefiasconē pastāvošu leģendu "Est! Est! Est!". Tajā kalps bīskapam Montefiasconē atrod pašu labāko vīnu, bīskapam tas tik ļoti garšoja, ka beigās viņš nomira no pārāk daudz izdzerta vīna. /Marta

# data[].attributes.body
Bijām pārsteigti redzēt Romas arhitektūru un radās iespaids, ka tā ir skaistumiem pārpildināta pilsēta. Emīls

# data[].attributes.body
Beidzot tikām ilgi gaidītajā Itālijā un beidzot ieelpojām silto dienvidu gaisu. Neskatoties uz interesanto ceļojumu līdz viesnīcai, atziņas ir jaukas, jo pa šo ceļu tika novērota brīnišķīgā daba.😄 Emīls

# data[].attributes.body
Bijām priecīgi ar Artūru braukt pa otro lielāko ezeru Itālijā un tuvumā redzēt tā lielāko salu uz kuras ir veselas 7 baznīcas.🤪 Emīls

# data[].attributes.body
No rīta devāmies uz skolu. Tur es biju nedaudz šokēta un pārsteigta vienlaikus. Skolas izskats nepiesaistīja un lika justies neomulīgi, taču viena lieta palika atmiņā - uz sienām bija uzzīmēts kautkas līdzīgs kā metro plāns, kur varēja saprast kāds un kur ir kabinets. Paola (ļoti jauka angļu valodas skolotāja) izrādīja skolu, tad bija lekcijā par kultūru, tradīcijām.  Visi svētki, kuri norisinās Itālijā un viņu pilsētā Montefiascone, ir cieši saistīti ar reliģiju un Dievu. Dievmāti viņi sauc par Madonna. /Vika