# data[].attributes.headline
Терещенко А.М.

# data[].attributes.subject
Терещенко А.М.

# data[].attributes.headline
Моделювання - це так

# data[].attributes.body
Моделювання - це такий загальнонауковий метод дослідження, при якому вивчається не сам об`єкт пізнання, а його зображення у вигляді так званої моделі, однак результат дослідження переноситься з моделі на об`єкт

# data[].attributes.attachment_caption
Бесіда може бути діагностичною (виявляє), корекційною (формує).

# data[].attributes.headline
Бесіда - метод отрим

# data[].attributes.body
Бесіда - метод отримання інформації на основі вербальної (словесної) комунікації, включає в себе запитання-відповіді.
Метод бесіди може дати цінні результати за таких умов:
1) чітке визначення дослідником мети бесіди;
2) чітке планування системи запитань;
3) система запитань має відповідати віковим та індивідуальним особливостям обстежуваних, бути динамічною, тобто зміст наступного запитання має залежати від змісту відповіді на попереднє тощо;
4) бесіда має бути невимушеною, доброзичливою.

# data[].attributes.headline
Анкетування (Гиря С.О.)

# data[].attributes.subject
Анкетування (Гиря С.О.)

# data[].attributes.body
Анкетування - метод соціально-психологічного дослідження за допомогою набору запитань, кожне з яких логічно пов'язане з центральним завданням дослідження.

Методичним засобом для отримання інформації є анкета.

Анкети бувають закриті, в них подаються варіанти відповіді; відкриті - без варіантів відповіді; анкети-віяла, в яких, окрім запропонованих варіантів, є місце для власної відповіді.

Використовуються різні типи анкетування залежно від характеру та способу отримання необхідної інформації: суцільне (охоплюються великі групи населення) та вибіркове (охоплюється конкретна група учасників); усне і письмове, індивідуальне та групове; очне і заочне.

Кожний окремий тип анкетування передбачає як ситуацію дослідження, так і структуру анкети, включаючи послідовність та емоційну насиченість запитань, засоби опрацювання та аналізу отриманих даних.

# data[].attributes.headline
Шеремет Надія

# data[].attributes.subject
Шеремет Надія

# data[].attributes.body
Спостереження-метод психологічного дослідження, який полягає у спостереженні за обєктом дослідження, реєстрації та поясненні психологічних фактів. Цей метод характеризується безпосереднім сприйняттям явищ і процесів у їх цілесності та динаміці.

# data[].attributes.headline
Наталія Автінова

# data[].attributes.subject
Наталія Автінова

# data[].attributes.body
Експеримент – основний метод психологічного дослідження, специфіка якого полягає в штучно створеній ситуації, у якій досліджувана властивість виявляється найкраще і її можна точніше і легше оцінити. Це метод передбачає активне втручання дослідника в діяльність досліджуваного з метою створення умов, в яких виявиться психологічний факт.
Експеримент може бути природим та лабораторним.
Природний експеримент проводять у звичному для досліджуваного оточенні, і він, як правило, не усвідомлює себе об’єктом дослідження.
Лабораторний експеримент дає можливість не лише створювати, а й контролювати чинники, що впливають на його перебіг. Він здійснюється в спеціальних умовах, проводиться із застосуванням технічних засобів, що дає змогу подавати інформацію, реєструвати й обробляти відповіді на неї, діяльність досліджуваного визначається інструкцією, досліджуваний знає, що проводиться експеримент.

# data[].attributes.headline
Інтерв'ю (Шлапко Т. В.) 

# data[].attributes.subject
Інтерв'ю (Шлапко Т. В.) 

# data[].attributes.body
І нтерв’ю – метод отримання інформації про індивідуально-психологічні особливості в процесі безпосередньої вербальної (усної) комунікації за спеціальною програмою. Психологічне інтерв’ю – це найбільш широко застосовувана техніка оцінки в психології, зокрема в клінічній галузі. Його використання виправдане його ефективністю як для дослідження неспостережуваного вмісту, так і для того, щоб послужити орієнтиром та орієнтацією щодо того, який вміст слід оцінювати за допомогою інших процедур.
Даний метод відіграє допоміжну роль, оскільки всю інформацію дає сам опитуваний.
Інтерв’ю є спеціальним методом консультативної взаємодії, в процесі якої психолог-консультант працює із замовленням клієнта, передбачає діалогічний контакт з останнім. Це не лише спеціальний, але й специфічний засіб аналізу унікальної життєвої ситуації клієнта з тим, щоб разом з ним сконструювати альтернативні варіанти дій, поведінки, переживань, думок і висловлювань, точніше, з метою створення значно вищої мобільності його внутрішнього світу.
Метод інтерв’ю дає змогу сприймати людину у якості носія унікального світосприйняття та набору смислів, розширювати парадигму розуміння явищ, збирати відомості щодо локальних практик та видів досвіду, знаходити нові ідеї та підходи. Метою інтерв'ю є глибоке розкриття досліджуваного питання, з'ясування деталей, відкриття нового, а не лише оцінка вже відомих фактів.
Метод інтерв'ю відрізняється суворою організованістю і нерівноцінністю функцій співрозмовників: психолог-інтерв'юер задає питання суб'єкту-респонденту, при цьому він не веде з ним активного діалогу, не висловлює своєї думки і відкрито не виявляє своєї особистої оцінки відповідей випробуваного чи питань, які задаються. За ступенем формалізації розрізняють такі типи інтерв'ю: вільне, стандартизоване, напівстандартизоване.
Переваги інтерв'ю як методу дослідження: 1) з його допомогою можна отримання глибинну інформацію про думки респондентів; 2) під час інтерв'ю є можливість контролю над психологічними реакціями респондентів; 3) особистий контакт інтерв’юера з респондентом забезпечує повноту реалізації опитувальника, а також більш серйозне ставлення респондента до опитування.

Недоліки інтерв'ю: 1) необхідність пошуку психологічного контакту з кожним респондентом; 2) значні часові та матеріальні витрати, пов'язані з підготовкою інтерв’юерів та проведенням інтерв'ювання; 3) проблема збереження анонімності; 4) порівняння результатів, отриманих різними інтерв’юерами.

Додатково+
https://padlet.com/spanchenko/padlet-w9shyl0xt4yl3u0n/wish/2518406245

# data[].attributes.headline
Інтерв'ю (Шлапко Т. В.) 

# data[].attributes.subject
Інтерв'ю (Шлапко Т. В.) 

# data[].attributes.body
Під поняттям «інтерв’ю» розуміється бесіда, що організована у формі опитування, коли обов’язковою є процедура постановки стандартизованих питань та реєстрації відповідей на них.
Обов'язковою умовою успішного проведення інтерв'ю є дотримання процедури інтерв'ю: 1) точний вибір респондента як об'єкта дослідження; 2) визначення місця і часу проведення інтерв'ю, оптимально відповідного меті і задачам дослідження; 3) повний, коректний запис відповідей і ходу бесіди; 4) правильне оформлення матеріалів інтерв'ю.

Ефективність інтерв'ювання забезпечує дотримання послідовності процедур цього методу, зміст яких передбачає підготовчий, комунікативний та аналітичний етапи.

Підготовчий етап відбувається в такій послідовності:

1) визначення предмета та об'єкт а опитування, постановка дослідницьких завдань, вибір виду інтерв'ю;

2) проектування інструментарію психологічного дослідження (у т. ч. складання плану інтерв'ю, формулювання приблизної сукупності питань респондентам, виокремлення категорій аналізу інформації, розроблення інструкцій, підготовка технічних засобів реєстрації та оброблення даних);

3) пілотажне (розвідувальне) інтерв'ювання. Воно будується за спрощеною програмою, як а має стислий за обсягом інструментарій (анкети, бланки інтерв'ю, питальники, картки для фіксації результатів тощо);

4) уточнення програми дослідження, редагування питань, зміна інструкцій, аналіз помилок і невідповідностей, що виникли у процесі пробного інтерв'ю;

5) складання остаточного варіанта системи питань, способів аналізу інформації, а також текстів інструкцій респондентам.

Комунікативний етап передбачає процес спілкування з респондентом і, як правило, має таку структуру:

1) вступ (установлення контакту, інформування про мету опитування, умови його проведення, формування установки на співпрацю, відповіді на питання, що виникають у респондента);

2) основна частина (докладне дослідження, яке проводять за заздалегідь розробленим планом);

3) завершення (зняття напруги, висловлення подяки за участь у роботі).

На аналітичному етапі інтерв'ювання відбувається опрацювання, інтерпретація та аналіз зібраної інформації, зіставлення результатів усного опитування з даними, отриманими з допомогою інших методів психологічного дослідження.

Додатково +
https://padlet.com/spanchenko/padlet-w9shyl0xt4yl3u0n/wish/2518402207

# data[].attributes.headline
Генетичний метод (Терещенко А.М.)

# data[].attributes.subject
Генетичний метод (Терещенко А.М.)

# data[].attributes.body
Генетичний метод - спосіб дослідження та пояснення явищ, який базується на аналізі їхнього розвитку як онтогенетичного, так і філогенетичного.  При цьому потрібно встановлення: 1) початкових умов виникнення явища, 2) головних етапів і 3) основних тенденцій його розвитку.
Мета методу - виявлення зв'язку досліджуваних явищ у часі, простежування переходу від нижчих форм до вищих. Так що скрізь, де потрібно виявлення тимчасової динаміки психічних явищ, генетичний метод є невід'ємним дослідним інструментом психолога. Навіть коли дослідження націлене на вивчення структурних та функціональних характеристик явища, не виключено ефективне застосування цього методу. Природно, генетичний метод особливо характерний для різних галузей психології розвитку: порівняльної, вікової, історичної психології. Генетичний підхід може розглядатися як методична реалізація одного з основних принципів психології, а саме принципу розвитку.

# data[].attributes.headline
Всі експериментальні

# data[].attributes.body
Всі експериментальні дослідження діляться на дві великі групи залежно від способу проведення: лабораторні та природні.

Експериментальні дослідження можна класифікувати за такими підставами, наприклад:
1) за умовами проведення (природний або лабораторний);
2) констатуючий або формуючий
3) реальний і уявний
4) бездоганний: нескінченний, ідеальний і повної відповідності
5) факторний експеримент і експеримент з одного ЗП і однієї НП і ін. Всі ці класифікації носять умовний хар-р і перетинаються між собою.

Метою експериментатора вважається збереження постійними всіх умов, за винятком одного — незалежної змінної.В експерименті перевіряється каузальна гіпотеза.
Хар-ки експериментального методу:
1) активне управління рівнями НП і контроль ін. Змінних;
2) статистичне рішення нуль-гіпотез, к-ті м.р. бути відкинуті.

Експеримент характерізується такими особливостями:
1) дослідник сам викликає досліджуване явище, а не чекає поки воно спонтанно виявить себе;
2) експериментатор може варіювати, тобто змінювати умови, при к-их дане спостереження спостерігається;
3) ізолюючи окремі умови (НП), експериментатор може виявити роль окремих умов або їх поєднань для виникнення того чи іншого явища і встановити закономірні зв’язки, що визначають досліджуваний процес;
4) можна варіювати кількісні співвідношення окремих умов і тим самим отримати кількісні дані, що допускають мат. обробку. Приклади: «ефект Зейгарник», ехр. Мілграма.

Бути абсолютно впевненим у тому, що в якомусь, навіть самому продуманому, дослідженні можна абсолютно дотримати всі критерії валідності, неможливо. Повністю бездоганний експеримент недосяжний.

# data[].attributes.attachment_link.title
300px-Дослідження_сну

# data[].attributes.headline
До організаційних методів належать: порівняльний метод, який реалізується зіставленням груп піддослідних, які відрізняютьсяза віком, видом діяльності тощо; лонгітюдний метод, що виявляється убагаторазових обстеженнях тих самих осіб упродовж тривалого часу; комплексний метод, коли той самий об’єкт вивчають різнимизасобами представники різних наук, що дає змогу різнобічнохарактеризувати особистість. 

# data[].attributes.subject
До організаційних методів належать: порівняльний метод, який реалізується зіставленням груп піддослідних, які відрізняютьсяза віком, видом діяльності тощо; лонгітюдний метод, що виявляється убагаторазових обстеженнях тих самих осіб упродовж тривалого часу; комплексний метод, коли той самий об’єкт вивчають різнимизасобами представники різних наук, що дає змогу різнобічнохарактеризувати особистість. 

# data[].attributes.body
Григор'єв О. І.

# data[].attributes.headline
Таран Ірина 

# data[].attributes.subject
Таран Ірина 

# data[].attributes.body
Анкетування — метод соціально-психологічного дослідження за допомогою анкет. Анкетне опитування проводиться з метою з'ясувати дані біографічного характеру, погляди, ціннісні орієнтації, соціальні установки та особистісні риси опитуваних. Залежно від характеру необхідної інформації та способів її отримання використовуються різні типи анкетного опитування: суцільне (охоплюються великі групи населення) та вибіркове (охоплюється конкретна група учасників); усне (за типом інтерв'ю) та письмове (робота з бланковими анкетами); індивідуальне та групове; а також — очне (за умовою безпосередньої взаємодії) та заочне (поштою, телефоном тощо). Для проведення будь-якого типу анкетування необхідне попереднє вирішення двох методичних проблем: по-перше, визначення об'єму та забезпечення однорідності вибірки, по-друге, забезпечення репрезентативності вибірки. Ці параметри дослідження зумовлюють його завершеність та достатність.

# data[].attributes.headline
Ольга Бондаренко

# data[].attributes.subject
Ольга Бондаренко

# data[].attributes.body
Біографічний метод у психології використовує ретроспективний погляд на життя особистості за допомогою системи дослідження, діагностики та проектування життєвого шляху людини.

Основним інструментом пізнання в даному методі виступає автобіографія. Автобіографії поділяються на спонтанні (копи ініціатива перегляду свого життя належить самій особистості) та провоковані(коли особистість спонукають розповідати про себе за визначеним планом).

# data[].attributes.headline
Євтюшенкова В.І.

# data[].attributes.subject
Євтюшенкова В.І.

# data[].attributes.body
У психології широко застосовуються різні способи і прийоми обробки результатів психологічних досліджень, їх логічного і математичного аналізу.                Застосовуються, зокрема, різноманіині методи математичної статистики, без яких часто неможливо отримати достовірну інформацію про явища, що вивчаються, а також методи якісного аналізу.

Для обробки отриманих даних частіше за все використовуються статистичні методи (знаходження середніх значень, відхилень від середнього значення, зв'язку між змінними, рівня значущості, достовірності, виявлення чинників і т. п.. Такі методи дозволяють розкрити закономірності, що є, представити інформацію в узагальненому і наочному вигляді.

Важливу роль відіграють методи інтерпретації, які дозволяють додати змістовно-психологічного значення отриманим даним. Іншими словами, ці методи дозволяють перевести отриману в ході діагностику і обробки дані (числа, закономірностях) з мови математики на мову психології, тобто здійснити перехід від чисел і закономірностей до психологічних понять і думок.

Інтерпретація розуміється як сукупність значень, що надаються певним способом різним даним (в більш загальному значенні: теоріям, символам, формулам, виразам і т. п.). Іншими славами, інтерпретувати щось - значить приписати (привласнити) цьому змісту значення.

Б. Г. Ананьев виділяв два методи інтерпретації даних, отриманих в дослідженні: генетичний, що пропонує виділення фаз, стадій, критичних моментів розвитку, і структурний, що визначає структурні зв'язки між характеристиками особистості.

Аналіз взаємозв'язку між великою кількістю змінних здійснюється шляхом використання багатомірних методів статистичної обробки вручну або із застосуванням комп'ютера. Мета застосування подібних методів - зробити наочними приховані закономірності, виділити найбільш істотні взаємозв'язки між змінними.             Перерахуємо багатомірні статистичні методи:

Багатомірне шкалування забезпечує наочну оцінку схожості і відмінності між деякими об'єктами, що описуються великою кількістю різноманітних змінних. Ці відмінності представляються у вигляді відстані між об'єктами, що оцінюються в багатомірному просторі.

Факторний аналіз заключається у виявленні і інтерпретації чинників.

Чинник - узагальнена змінна, яка дозволяє стиснути частину інформації, тобто, представити її в зручному вигляді. Наприклад, факторна теорія особистості виділяє ряд узагальнених характеристик поведінки, які в цьому випадку називаються рисами особистості.

Кластерний аналіз дозволяє виділити ведучу ознаку і ієрархію взаємозв'язків ознак.

Латентно-структурний аналіз являє собою сукупність аналітико-статистичних процедур виявлення прихованих змінних (ознак), а так само внутрішньої структури зв'язків між цими ознаками. Він дає можливість дослідження вияву складних взаємозв'язків характеристик психосоціальних явищ, що безпосередньо спостерігаються. Латентний аналіз може бути основою для моделювання вказаних взаємозв'язків.

Проводячи аналіз отриманих даних, недостатньо мати еталон для порівняння. Крім цього необхідно знати, в якому порядку розташовуються явища, що вивчаються, як вони співвідносяться один з одним, наскільки або у скільки разів одне явище відрізняється від одного, що дозволяє виявити причинно-наслідковий зв'язок.

Розв'язання цієї проблеми приводить дослідника до необхідності свої знання про процес, що вивчається перекладати з рівня якісних понять на рівень кількісних - у вигляді чисел, граф, схем, формул. Використання таких знакових замінників визначає можливості оперувати поняттями, порівнювати між собою такі, які в даній психологічній ситуації взаємодіють, і на цьому рівні будувати модель процесу, що вивчається.

# data[].attributes.headline
Олександр Зімокос

# data[].attributes.subject
Олександр Зімокос

# data[].attributes.body
Соціометрія (лат. societas— суспільство; гр. metron— міра) — це соціально-психологічний метод дослідження системи особистісних взаємин у групі, організації, що передбачає опитування дослідником членів групи з метою вивчення цих взаємин та їх оптимального використання у різних сферах спільної діяльності.
На основі простої процедури взаємного вибору між членами групи за ознакою «симпатія — антипатія» розкривають структуру міжособистісних стосунків, визначають соціометричних зірок і аутсайдерів (ізольованих).
Серед явних переваг методу:

соціометрія заповнила вакуум, що з'явився за відсутності інших методів, що давали б змогу вивчати взаємини між людьми;

соціометрія давала результати у формі кількісних індексів у сфері, що до цього вважалася традиційно неформалізованою;

соціометричне опитування відносно просте як щодо проведення, так і щодо аналізу результатів.

Серед недоліків методу соціометрії:

специфічність і ситуативність картини, що досліджується (фіксація переважно емоційних стосунків, що виражаються в симпатіях та антипатіях; не вдається встановити справжні мотиви вибору та ін.);

можливість навмисного перекручування результатів за неанонімного тестування;

# data[].attributes.headline
Емпіричні методи. Анна Нікуліна

# data[].attributes.subject
Емпіричні методи. Анна Нікуліна

# data[].attributes.body
До групи емпіричних методів входять:

спостереження і самоспостереження;

експериментальні методи;

психодіагностичні методи (тести, анкети, опитувальники, соціометрія, референтометрія, інтерв'ю, бесіда);

аналіз продуктів діяльності;

біографічний метод;

трудовий метод.

Метод спостереження полягає в тому, що експериментатор збирає інформацію, не втручаючись у ситуацію. Існує принципова відмінність наукового спостереження від життєвого, яке обмежується реєстрацією фактів і має випадковий, неорганізований характер. На противагу йому наукове спостереження базується на певному плані, програмі, фіксації фактів та особливостей ситуації, на аналізі та інтерпретації. Для наукового спостереження характерні перехід від опису фактів до пояснення їхньої суті, формування психологічної характеристики особистості.

У науковій психології використовується також метод самоспостереження, який виступає як засіб вивчення, аналізу та синтезу власних учинків і дій, порівняння своїх думок з думками інших людей. У процесі самоспостереження людина спирається на рефлексію, тобто на розмірковування та переживання щодо власних психічних станів і якостей особистості. Однак при цьому слід ураховувати схильність людини до суб'єктивізму і додатково застосовувати інші методи.

Головним методом психологічного пізнання вважається експеримент. Дослідник активно втручається у діяльність та поведінку піддослідного для створення необхідних умов, за яких виявляються ті чи інші психологічні факти, явища, якості. В експериментальному дослідженні має бути обов'язковий контроль за умовами перебігу експерименту, за подразниками, що діють на людину, за її реакціями на них. Для встановлення загальних закономірностей розвитку та функціонування психіки до експерименту залучається велика кількість піддослідних. Практикується й експеримент з однією особою.

Метод тестів. Вони призначені для того, щоб установити наявність чи відсутність уже відомих психологічних особливостей у тих чи інших досліджуваних.
Тести - це найчастіше разові випробування, вони дозволяють зробити зріз, зафіксувати те, що є на даний момент.
Тому не можна на основі результатів тесту будувати прогнози, передбачати можливості чи міру успішності подальшого психічного розвитку.

Застосування анкет (опитувальників) допомагає збирати фактичний матеріал, що стосується характеру, змісту та спрямованості думок, оцінок, настроїв людей. Недоліком цього методу є певний суб'єктивізм, неможливість контролювати щирість респондентів (тих, хто відповідає на запитання анкети). Для підвищення рівня вірогідності результатів опитування доцільно додатково застосовувати інші методи.

Соціометричний та референтометричний методи забезпечують вивчення стосунків між членами груп, виявляють їхню структуру (лідерів, аутсайдерів тощо) на основі відносно простої процедури вибору одними членами групи інших за параметрами симпатії-антипатії, референтності (стосовно певних цінностей).

Інтерв'ю та бесіда як методи здобуття інформації про особистість, її погляди, самооцінку, ціннісні установки, психічні властивості спираються на попередньо розроблену програму, гнучку стратегію формування запитань залежно від очікуваних та отриманих відповідей. Вони вимагають значної підготовки інтерв'юера, певної майстерності, зокрема здатності викликати довіру до себе, налаштувати людину на відвертість тощо.

Аналіз продуктів діяльності як метод дослідження можливий за наявності об'єктивних (матеріальних або матеріалізованих) наслідків діяльності людини, таких як архівні матеріали, чернеткові записи, щоденники, креслення, варіанти ескізів та малюнків, їх аналіз дає підстави ретроспективно відтворювати закономірності психічної діяльності особистості, її психічні властивості. Прикладом застосування цього методу є вивчення психологом Б. М. Кедровим наукового архіву Д. І. Менделєєва часів створення ним періодичної системи хімічних елементів та побудова на цій основі психологічної теорії наукового відкриття.

Для біографічного методу характерні використання матеріалів, що стосуються особливостей життя людини, її розвитку як особистості, аналіз важливих подій у її дитинстві, юнацтві, навчанні та трудовій діяльності, внаслідок чого реконструюються характерні риси особистості.

Трудовий метод передбачає включення дослідника у конкретну діяльність (професійну, громадську тощо), оволодіння її технологією, входження у відповідну роль з метою вивчення ніби зсередини її закономірностей. Ефективність трудовою методу залежить від здатності дослідника до перенавчання, перевтілення, певного артистизму, рефлексії, об'єктивної фіксації дослідних даних тощо.

# data[].attributes.headline
Гриценко Олексій

# data[].attributes.subject
Гриценко Олексій

# data[].attributes.body
Спостереження

Метод спостереження передбачає пізнання індивідуальних особливостей психіки людини через вивчення її поведінки. Інакше кажучи, за об’єктивними, зовнішньо вираженими показниками (дії,вчинки, мова, зовнішній вигляд) психолог робить висновок про індивідуальні особливості протікання психічних процесів (сприйняття,пам’яті, мислення, уяви), про психічний стан людини, про риси її особистості, темпераменту, характеру. Особливістю методу спостереження є те, що вивчення зовнішніх проявів психіки людини відбувається в природних життєвих умовах.

Спостереження може бути звичайним (бачення, слухання) та інструментальним, коли бачене й почуте в поведінці людини фіксується за допомогою фото-, кіноапарата або магнітофона. Інструментальне спостереження дає можливість документувати все, що спостерігається, а
тому й глибше аналізувати, порівнювати.

Психологічне наукове спостереження потрібно відрізняти від побутового. Наукове спостереження не обмежується описом зовнішньо виявленого, а проникає в сутність явищ, з’ясовує причини тих чи інших актів поведінки і цим розкриває їх психологічну природу. Одноразового спостереження за якимось явищем у поведінці та діяльності особистості недостатньо для того, щоб робити висновки про її психічний склад, розум, почуття, волю, риси характеру, темперамент, цілеспрямованість, моральні якості. Для того, щоб уникнути випадкових суджень, потрібні кількаразові спостереження тих чи інших моральнопсихологічних особливостей у різних умовах і на різноманітному матеріалі.

За одноразовим або випадковим виявленням успіхів не можна судити, скажімо, про здібності особистості, силу її пам’яті чи мислення.

Щоб спостереження набрало наукового характеру, воно має відповідати певним вимогам:

бути цілеспрямованим, а не випадковим;

здійснюватися планомірно й систематично;

бути забезпеченим достатньою інформацією про спостережуване явище (якомога більшою кількістю фактів);

точно фіксувати результати спостереження

# data[].attributes.headline
Лора Марусіч

# data[].attributes.subject
Лора Марусіч

# data[].attributes.body
Методи експериментального дослідження можна описати як цілу стратегію і сукупність дій. Вона включає в себе відстеження того чи іншого процесу, а також вплив на нього за допомогою зміни тих чи інших умов. Завдяки цьому перевіряється та чи інша гіпотеза, її можна підтвердити або спростувати. Причому можливість впливати на процес і змінювати початкові умови дає більш повну інформацію про об’єкт дослідження.
Головна відмінність методу експериментального дослідження від спостереження полягає в тому, що ситуація, в якій буде знаходитися об’єкт дослідження є штучно змодельованої. Причому організатор активно втручається в неї. Він може в залежності від поставлених завдань експерименту міняти одну або кілька змінних, фіксуючи зміни, що відбуваються. Можна сказати, що дослідник вивчає не тільки сам об’єкт і його реакції, але і те, яким чином взаємодіють між собою і об’єктом змінні.
У науковому світі прийнято виділяти два види експерименту:

лабораторні методи дослідження;

природний експеримент.

Якщо коротко їх охарактеризувати, то лабораторний експеримент полягає у ретельній підготовці. Він проходить у спеціальних приміщеннях з великою кількістю обладнання, при цьому всі об’єкти віддають собі звіт в тому, що приймають участь в дослідженнях. Однак справжні цілі подій можуть бути від них приховані.
Природний експеримент передбачає ретельне приховування від об’єкта всіх даних про його залучення в науковий процес.

# data[].attributes.headline
Лора Марусіч

# data[].attributes.subject
Лора Марусіч

# data[].attributes.body
Основними методами психології є спостереження, опитування, тестування, експеримент.

Спостереження– метод психологічного дослідження, який полягає у спостереженні за об’єктом дослідження, реєстрації та поясненні психологічних фактів. Метод спостережень характеризується безпосереднім сприйняттям явищ і процесів у їхній цілісності і динаміці.

Опитування– метод дослідження, при використанні якого людина відповідає на ряд питань, що їй задаються.

Тестування – спеціалізований метод психологічного дослідження, застосовуючи який можна отримати точну кількісну або якісну характеристику розвитку певних психічних явищ за допомогою порівняння їх показників з еталонними.

Тести – стандартизовані способи вимірювання конкретного психічного явища. Вони набули широкого застосування у психологічній діагностиці – теорії і практиці визначення рівня розвитку певних аспектів людської психіки.

Експеримент – метод психологічного дослідження, специфіка якого полягає в тому, що в ньому продумано створюється штучна ситуація, у якій досліджувана властивість виявляється найкраще і її можна точніше і легше оцінити. Це головний метод психологічних досліджень, який передбачає активне втручання дослідника в діяльність досліджуваного з метою створення умов, в яких виявиться психологічний факт.

# data[].attributes.headline
Лора Марусіч

# data[].attributes.subject
Лора Марусіч

# data[].attributes.body
Серед розповсюджених методів опитування респондентів важливе місце займає метод АНКЕТНЕ ОПИТУВАННЯ. Даний метод проводиться з метою виявлення найтонших нюансів в думках респондентів.

Анкета складається із звернення до респондента, основної частини – блоку запитань до опитуваних, паспортички, в якій представлені відомості про опитуваних ( вік, стать, освіта, місце мешкання, соціальний стан та ін.)

Вимоги до анкети і анкетного опитування

- опитування не повинно тривати більше 30 – 40хвилин у зв’язку з тим, що респондент втомлюється, і останні запитання зазвичай залишаються без повноцінних відповідей, за цей час опрацьовується 25 – 30 запитань;

- важливо, щоб інтерес до предмету опитування не спадав, а поступово підвищувався. Тому більш складні за змістом (і розумінням) запитання повинні йти слідом за більш простими;

- перше питання не повинно бути ні дискусійним, ні насторожливим. Хай краще воно буде нейтральним;

- важкі запитання доцільно вмістити в середині опитування, щоб респондент «включився» в тему;

- запитання повинні бути ясними, чіткими і зрозумілими всім респондентам;

- запитання повинні відповідати всім вимогам: спочатку мова має йти про встановлення того чи іншого факту, події, а потім вже про його оцінку.

За допомогою анкетного опитування ми можемо зібрати основну масу соціологічної інформації, але щоб вона була більш достовірною, можна поєднувати його з іншими методами: анкетування і спостереження, анкетування і вільне інтерв’ю.

# data[].attributes.headline
Нестеренко Володимир: Анкетування

# data[].attributes.subject
Нестеренко Володимир: Анкетування

# data[].attributes.body
Анкетування - метод соціально-психологічного дослідження за допомогою набору запитань, кожне з яких логічно пов'язане з центральним завданням дослідження. Методичним засобом для отримання інформації є анкета. Анкети бувають закриті, в них подаються варіанти відповіді; відкриті - без варіантів відповіді; анкети-віяла, в яких, окрім запропонованих варіантів, є місце для власної відповіді.

Використовуються різні типи анкетування залежно від характеру та способу отримання необхідної інформації: суцільне (охоплюються великі групи населення) та вибіркове (охоплюється конкретна група учасників); усне і письмове, індивідуальне чи групове; очне і заочне. Не завжди вдається опитати кожну людину певної великої групи. Тому психологи працюють з певною вибіркою, в яку може входити половина опитуваної групи або 5-10 %. Вибірка - це група людей, відібраних для опитування згідно з певними характеристиками. Під час проведення відбору психологи повинні турбуватись про те. щоб вибірка була репрезентативною. Репрезентативна вибірка - група людей, в якій рівномірно представлена вся досліджувана спільнота. Нестеренко Володимир

# data[].attributes.headline
Підлепенський І.А.

# data[].attributes.subject
Підлепенський І.А.

# data[].attributes.body
Експериментальний метод психологічного дослідження полягає в контрольованому зміненні одного чи кількох факторів з метою вивчення їх впливу на поведінку, думки або емоції людини. У експерименті дослідник створює умови, що відрізняються від реального життя, щоб відслідкувати наслідки змін. Цей метод є важливим інструментом для вивчення різних аспектів психології, але вимагає обережного планування та ретельного контролю, щоб гарантувати достовірність результатів.