# data[].attributes.body
Aurora Airaskorpi

# data[].attributes.headline
Työuupumuksen itsehoito – kuinka kierrän karikot

# data[].attributes.subject
Työuupumuksen itsehoito – kuinka kierrän karikot

# data[].attributes.body
Heli Nurmi

# data[].attributes.headline
Nauti työstäsi! – Naisen voimakirja työelämään

# data[].attributes.subject
Nauti työstäsi! – Naisen voimakirja työelämään

# data[].attributes.body
• Sanna Fäldt

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Blogi | Julkaistu 12.12.2023
Työelämä on tunnetusti isossa murroksessa ja yhä useampi nuori ammattilainen uupuu tai on riskissä uupua. Työelämän alkutaival on täynnä ristiriitoja ja haasteita, joiden keskellä tasapainoileminen vaatii monenlaisia metataitoja, rohkeutta ja sopeutumiskykyä. Etenkin nuoret naiset kohtaavat työ- ja muussa elämässään vaatimuksia, joiden täyttämisen paine on monelle raskas kokemus. Näistä teemoista Työnimuun! -hanke keskusteli työ- ja organisaatiopsykologi Karoliina Mellasen kanssa.

Valinnanvapauden paine haastaa

Mellasen mukaan nykyisessä hyvinvointiyhteiskunnassa valinnanvapaus on jopa ylivoimaisen laajaa. Vaikka suuri valinnanmahdollisuuden määrä on hieno asia, on ihmismielen tunnetusti helpompi valita kuuden vaihtoehdon kuin kuudenkymmenen vaihtoehdon väliltä. Miten valita ja tunnistaa "oma juttu" ja unelmaduuni maailmassa, jossa mahdollisuuksien määrä on lukematon? Valinnanvapaus ammatinvalinnassa näyttäytyy monille nuorille kaksiteräisenä miekkana - tutkimusten mukaan globaalisti peräti 65 prosenttia koulua käyvistä suuntautuu ammatteihin, joita ei vielä edes ole olemassa. Tämä haastaa perinteiset näkemykset työelämästä ja asettaa nuoret ammattilaiset uudenlaisen valinnan eteen.

Sosiaalisen median luoma vertailu muihin luo paineita etenkin nuorten työelämässä. "Fear of missing out" eli paitsi jäämisen kokemus voi ohjata valintoja, ja merkityksellisyyden tavoittelu "do what you love" -periaatteen kautta saattaa aiheuttaa suorittamisen ja riittämättömyyden tunteita.

Mikä on riittävän hyvää?

Myös työn luonne on muuttunut paljon viimeisten vuosikymmenien aikana. Työelämän muuttuminen yhä kiihkeätahtisemmaksi vaatii nuorilta työntekijöiltä jatkuvaa ja nopeaa uuden oppimista, itseohjautuvuutta ja sopeutumista nopeaan tahtiin. Toisaalta nuoret työntekijät asettavat itselleen korkeita odotuksia ja Mellasen mukaan perfektionismia esiintyy erityisesti nuorilla naisilla. Nuorena ammattilaisena ja asiantuntijana voi olla vielä vaikeaa tunnistaa, mikä on riittävän hyvää työtulosta ja milloin vähempikin riittää. Onkin tärkeää, että nuorille, työuraansa aloitteleville ammattilaisille, mahdollistetaan kunnollinen perehdytys, jossa myös määritetään mahdollisimman konkreettisesti työn "riittävän hyvä" tekeminen. Esihenkilön rooli on varmistaa, ettei nuori työntekijä innokkuudessaan ja täydellistä työtulosta tavoitellessaan aja jo uran alkumetreillä työuupumuksen seinää päin.

Yhteisöllisyyttä tarvitaan myös etätyöaikana

Nuoret työntekijät kokevat työyhteisön yhteisöllisyyden tärkeäksi arvoksi. Hyvä työporukka kannustaa, tukee ja lisää voimavaroja työn arjessa. Kokeneemmilla työtovereilla on merkittävä rooli myös uusien työntekijöiden työhön integroitumisessa. Heiltä voi usein kysyä neuvoja työarjen lomassa ja saada ymmärrystä oman työpaikan työkulttuurista. Koronan jälkeen etätyöt ovat kuitenkin lisääntyneet, mikä voi aiheuttaa työyksinäisyyttä etenkin nuorilla työntekijöillä. Ristiriitaisuus näkyy halussa ylläpitää yhteisöllisyyttä samalla kun moni haluaa pysytellä mielellään kotona. Vaikka mahdollisuus etätyön tekemiseen on monelle tärkeä seikka valitessa työtä ja työnantajaa, on hyvä pohtia myös yhteisöllisyyden ja keskustelukulttuurin ylläpitämistä työyhteisöissä.

Kyseenalaistamista vaaditaan, mutta sitä ei aina arvosteta

Nuorilta sukupolvilta on odotettu, ja jo koulumaailmassa opetettu, kriittistä suhtautumista uutta tietoa kohtaan. Kyseenalaistaminen ja kriittinen näkökulma on ollut taito, jota on vaadittu koulu- ja opiskelupolulla sekä nykyisessä tietotulvan maailmassa. Kuitenkaan näitä ominaisuuksia ei aina arvosteta työelämässä, ja etenkin vanhemman sukupolven kollegat ja esihenkilöt saattavat ymmärtää kyseenalaistamisen huonona asenteena työtä kohtaan. Väärinymmärrykset sukupolvien välillä voivat aiheuttaa kitkaa ja ristiriitoja työyhteisössä, etenkin jos työyhteisöstä puuttuu luottamus ja avoin keskusteluilmapiiri.

Molemminpuolinen sitoutumattomuus nykypäivää

Nykyisessä työelämässä yhdellä työnantajalla työskennelty aika on lyhyempi kuin aiemmilla sukupolvilla. On arvioitu, että sukupolvelta toiselle siirryttäessä työnantajien määrä tuplaantuu ja nuorimmilla millenniaaleilla työnantajien määrä lasketaan useissa kymmenissä. Mellasen mukaan jopa kolmasosa tänään uuden työn aloittavista miettii vaihtavansa työtä kahden vuoden päästä.

Ennen on saatettu odottaa, että kun työntekijä sitoutuu työnantajaan, työnantaja sitoutuu lähtökohtaisesti myös työntekijään uran loppuun asti. Nykyään tällaisia odotuksia ei ole kummallakaan osapuolella. Työntekijä odottaakin, että työaikaa vastaan työnantaja pitää huolen myös työntekijän osaamisesta ja kehittymisestä, jotta sitten KUN vaihdetaan työtä, ollaan edelleen markkinakelpoisia.

Monia nuoria työntekijöitä pätkätyöt ja jatkuva uuden työn etsintä ja aloittaminen kuormittaa, mutta osa-aikaisien töiden lisääntyessä monella alalla jatkuva työstä toiseen hyppiminen on työelämän normi. Toisaalta moni haluaakin uusia haasteita, etenemismahdollisuuksia ja sen myötä parempaa palkkaa, mikä usein on helpointa työnantajaa vaihtamalla. Työnantajien on kuitenkin hyvä muistaa, että nuoret työntekijät sitoutuvat organisaation sijaan erityisesti esihenkilöön, lähitiimiin ja itse työhön. Näihin panostamalla työnantaja voi saada pitkäänkin viihtyvän nuoren osaajan.

Boreoutista burnoutiin - kultaisen keskitien etsintä

Vaikka työuupumuksen riski on korkea etenkin nuorten naisten kohdalla, on tärkeää nostaa keskusteluun myös boreout-ilmiö. Boreoutissa työ ei ole kehittävää, se tuntuu tylsältä eikä työ haasta tarpeeksi. Onkin tärkeää löytää esihenkilön tuella työtehtävien kokonaisuus, jossa pysytään tasapainossa rutiinitöiden ja luovien, kehittävien ja sopivasti vaativien tehtävien välillä.

Työnantajalta odotetaankin valmentavaa johtamista, jossa keskusteluilmapiiri on avointa. Enää asiantuntijatehtävissä ei oleteta tai odoteta, että esihenkilö tietää alaisiaan paremmin heidän työtehtävänsä, vaan nuoret asiantuntijat kaipaavat ennen kaikkea tukea ja luottamusta esihenkilöiltään. Vaikka moni työntekijä kamppailee suuren työmäärän kanssa, kuitenkin samanaikaisesti nuoret työntekijät kaipaavat tarpeeksi haastavia ja kehittäviä työtehtäviä, mikä korostaa tarvetta löytää kultainen keskitie työelämän vaatimusten ja yksilöllisten odotusten välillä.

Nuorten naisten työelämä kaipaa inhimillisyyttä, ymmärrystä ja tilaa kiinnittymisen kokemusta lisääville keskusteluille. Työelämässä tarvitaan tasapainoa vaativien odotusten ja yksilöllisten tarpeiden välillä, jotta nuoret naiset voivat kukoistaa ja menestyä ristiriitojenkin keskellä.

# data[].attributes.attachment_link.title
Nuorten naisten työelämä: Tasapainottelua ristiriitojen keskellä - Naistenkartano

# data[].attributes.attachment_link.description
Blogi | Julkaistu 12.12.2023 Valinnanvapauden paine haastaa Mellasen mukaan nykyisessä hyvinvointiyhteiskunnassa valinnanvapaus on jopa ylivoimaisen laajaa. Vaikka suuri valinnanmahdollisuuden määrä on hieno asia, on ihmismielen tunnetusti helpompi valita kuuden vaihtoehdon kuin kuudenkymmenen vaihtoehdon väliltä. Miten valita ja tunnistaa "oma juttu" ja unelmaduuni maailmassa, jossa mahdollisuuksien määrä on lukematon?

# data[].attributes.headline
Miten jaksaa 2020 luvun työelämässä? | Emilia Kujala 

# data[].attributes.subject
Miten jaksaa 2020 luvun työelämässä? | Emilia Kujala 

# data[].attributes.attachment_link.title
Miten jaksaa 2020 luvun työelämässä? | Emilia Kujala | Webinaari

# data[].attributes.headline
Kuormituksen tunnistaminen työelämässä - Ida Nummelin

# data[].attributes.subject
Kuormituksen tunnistaminen työelämässä - Ida Nummelin

# data[].attributes.attachment_link.title
1. Asenne ratkaisee ja terapia auttaa - mutta onko näin?

# data[].attributes.attachment_link.description
Terapiaa tarjotaan ratkaisuksi mitä moninaisimpiin yhteiskunnallisiin ongelmiin, kuten työttömyyteen ja työuupumukseen. Self-help-kulttuuri kannustaa kehittämään itseään jatkuvasti ja jopa onnellisuutta voi nykyään suorittaa oppaan avulla. Mutta miksi vastuu vastuu eheytyä on yksilöllä? Jaksossa keskustellaan terapeuttisesta vallasta ja kritisoidaan sitä, kuinka psykologisoivat tulkinnat ja terapeuttiset käytännöt tunkeutuvat kaikenlaisille ihmiselämän osa-alueille jopa haitallisin seurauksin.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Stressi voi olla hyvää tai haitallista

Arkeen ja opiskeluun kuuluu välillä stressiä. Se on ihan normaalia ja jopa välttämätöntä. Stressi on usein opiskelijalle myös hyödyllistä, sillä sopiva määrä vauhdittaa ja auttaa tekemään opiskelutehtäviä tehokkaasti.

Hyvään arkeen kuuluu kuitenkin, että stressiä ei ole liikaa - ainakaan pitkiä aikoja kerrallaan.  Jos stressiä on liikaa, arki tuntuu raskaalta ja väsyttävältä.

On hyvä oppia tunnistamaan, mikä on siedettävä määrä stressiä itselle ja milloin stressiä on liikaa. Voit opetella tunnistamaan liiallisen stressin oireet ajoissa sekä harjoitella erilaisia keinoja sen helpottamiseksi.

Ylikuormittavat tilanteet lisäävät stressiä

Stressiä syntyy, kun koet, että kykysi ja taitosi eivät riitä tai joudut venymään äärirajoille. Monet asiat voivat aiheuttaa stressaantumista ja kuormittumista, esimerkiksi:

jatkuva kiire

muutokset ihmissuhteissa ja elinolosuhteissa

sosiaalisten suhteiden puute ja yksinäisyys

tuen puute

taloudelliset ongelmat

kohtuuttomat vaatimukset ja aikataulut

kuormittavat elintavat

Joskus positiivisetkin asiat, kuten valmistuminen tai uusi seurustelusuhde, voivat kuormittaa. Stressaantumista voi kokea myös, jos ei saa mitään aikaiseksi. Stressi onkin yksilöllistä. Se, mikä kuormittaa toista, ei hetkauta toista lainkaan.

Toiset myös stressaantuvat herkemmin kuin toiset. Esimerkiksi persoonallisuuden piirteet, temperamentti ja elämäntilanne vaikuttavat stressin kokemiseen. Sitä lisäävät usein omat tai muiden ylisuuret odotukset ja vaatimukset.

Tilapäinen stressi virittää toimimaan

Kun olemme innostuneita ja keskitymme siihen, mitä teemme, olemme parhaimmillamme. Hyvä stressi virittää toimintaan, antaa energiaa ja auttaa keskittymään. Jos emme koe minkäänlaista stressin tunnetta, voi käydä niin, ettemme saa mitään aikaiseksi. Stressi myös kertoo meille asioista, jotka ovat meille tärkeitä. Siksi stressaamme niitä!

Keskeistä on, onko stressi tilapäistä vai jatkuvaa. Lyhytaikainen stressi ei yleensä aiheuta ongelmia - se saa ihmiset tekemään parhaansa. Pitkäaikainen se voi olla monin tavoin haitallista.

Tunnista liiallinen stressi

Oman liiallisen stressin ja kuormituksen oireita kannattaa opetella tunnistamaan. Voit puuttua niihin ennen kuin paine kasvaa liian suureksi ja alkaa tuntua, että menetät hallinnan tunteen. Opettele kuuntelemaan itseäsi, sillä kuormituksen oireet vaihtelevat eri ihmisillä. Tyypillisimpiä oireita ovat esimerkiksi:

Erilaiset fyysiset oireet, esim. päänsärky, lihasjännitys ja -kipu, sydämentykytykset, huimaus, vatsavaivat tai -kivut

Tunnetason oireet, esim. ärtymys, ahdistuneisuus, itkuherkkyys, ailahtelevaisuus, alakulo, itkuherkkyys

Käyttäytymisessä näkyvät oireet, esim. unihäiriöt, vetäytyminen normaaleista toiminnoista, kärsimättömyys, hermostuneisuus ja levottomuus, vitkastelu

Ajatteluun liittyvät oireet, esim. keskittymisvaikeudet, pessimistiset ajatukset, vaikeus tehdä päätöksiä, kasvanut itsekritiikki, muistihäiriöt.

Pitkään jatkuva stressi voi aiheuttaa vakavia terveyshaittoja, kuten esimerkiksi sydänsairauksia, vakavaa masennusta, korkeaa verenpainetta sekä väsymystä ja uniongelmia. Hae tarvittaessa apua terveydenhuollon ammattilaiselta.

Tee testi - Testaa tietosi ja tilanteesi

Testin avulla voit opetella tunnistamaan, mistä stressi johtuu ja miltä se tuntuu, sekä millaisia keinoja sinä voit käyttää sen vähentämiseen. Lopuksi voit tehdä testin, jonka avulla saat suuntaa antavaa tietoa omasta stressitasostasi.
Pääset tekemään testin tästä.
Muualla verkossa

Stressaatko?  - I love arki (YTHS)
Stressi  - Terveyskirjasto Stressi - Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiö
Stressi kuuluu elämään  - Suomen Mielenterveysseura

Anna palautetta

Herättikö lukemasi sinussa ajatuksia? Vastasiko sisältö odotuksiasi? Saitko tietoa ja tukea tilanteeseesi? Anna meille palautetta nimettömällä verkkokyselyllä. Arvostamme mielipidettäsi!

# data[].attributes.attachment_link.description
Arkeen ja opiskeluun kuuluu välillä stressiä. Se on ihan normaalia ja jopa välttämätöntä. Stressi on usein opiskelijalle myös hyödyllistä, sillä sopiva määrä vauhdittaa ja auttaa tekemään opiskelutehtäviä tehokkaasti. Hyvään arkeen kuuluu kuitenkin, että stressiä ei ole liikaa - ainakaan pitkiä aikoja kerrallaan.  Jos stressiä on liikaa, arki tuntuu raskaalta ja väsyttävältä.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Itsetuntemus eli ymmärrys omasta itsestä eri puolineen auttaa jaksamaan työssä. Työterveyspsykologi suosittelee työntekijöitä pysähtymään päivän päätteeksi ja miettimään eteen tulleita haasteita sekä parasta hetkeä.

Itsetuntemuksesta on hyötyä myös työelämän stressitilanteissa. Kuva: Tiina Jutila / Yle

Turhan moni painii jaksamisensa kanssa, tekee työtä, josta ei nauti tai on työpaikassa, josta löytää enemmän kielteisiä kuin myönteisiä asioita - kaikkiin näihin on ammatissaan törmännyt tamperelainen työterveyspsykologi Marjo Pennonen. Häneltä julkaisiin keväällä tietokirja Itsetuntemuksesta apua työhyvinvointiin.

Itsetuntemus saattaa tuntua oudolta käsitteeltä. Kun sitä kysytään, ihminen alkaa helposti luetella ulkoisia ominaisuuksia kuten ikäänsä, sukupuoltaan tai vaikkapa pituuttaan. Silloin ei päästä sen syvemmälle eli esimerkiksi persoonallisuuden piirteisiin.

Itsetuntemus on ymmärrystä omasta itsestä ja siitä, että tietää, kuka ja millainen on. Ihminen osaa havainnoida itseään ja tunnistaa tunteita, ajatuksia ja kehonsa tuntemuksia. Hän tietää hyvät ja huonot puolensa ja käyttäytymistottumuksensa.

Työterveyspsykologi Marjo Pennonen muistuttaa, että työpaikalla jokaisella on vastuu työhyvinvoinnista. Kuva: Matias Väänänen / Yle

Mitä eroa on sitten itsetuntemuksella, itseluottamuksella ja itsevarmuudella?

- Ne liittyvät toki toisiinsa, mutta itseluottamuksen ja -varmuuden kohdalla ihminen luottaa tekemiseensä. Hän saavuttaa asettamansa tavoitteet ja saa sitä kautta menestystä, Marjo Pennonen sanoo.

- Itsetuntemuksessa taas on kyse siitä, että ymmärtää laajemmin, millainen on ja mitkä ovat ehkä kehittämisen tarpeet. Ihminen saattaa havahtua huomaamaan, että on arvokas sellaisena kuin on. Tätä kautta voi keskittyä vaikkapa itselle onnea tuottaviin asioihin tai siihen, miten jaksaa työelämässä.

Kaikki lähtee läsnäolosta

Itsetuntemusta voi opetella monella tavalla.

- Mietitään päivän päätteeksi tuokio sen kulkua; minkälaisia tunteita eri asiat meissä herättävät? Mikä oli päivän paras hetki ja miksi? Ja toisaalta taas, jos on ollut vaikeuksia tai haasteita, niin mitä siihen on liittynyt, Marjo Pennonen kuvailee.

Itsetuntemus vaikuttaa merkittävästi työhyvinvointiin. Sen opettelu ja vastuu työhyvinvoinnista koskevat työpaikalla kaikkia.

- Kun tietää, mitä haluaa, ja mitkä ovat omat hyvät ja toisaalta kehitettävät puolet, pystyy ottamaan ne huomioon työhyvinvoinnissa ja työyhteisössä. Silloin voi lähteä ajamaan tarvittavia asioita, kuten vaikkapa lisäkoulutuksen tarvetta.

Opettele tuntemaan omat rajasi

Joka neljäs kokee Suomessa työstressiä, ja yli puolet kokee työnsä kuormittavaksi. Hyvä itsetuntemus voi auttaa stressissä monellakin tavalla.

- Työelämää on yritetty vuosikymmeniä kehittää vähemmän stressaavaksi, mutta tilanne jatkuu silti - esimerkiksi kun joku jää eläkkeelle, ei palkatakaan uutta tilalle vaan työt jaetaan toisten kesken. Samaten esimerkiksi jatkuvasti opeteltavat uudet ohjelmat aiheuttavat myös monille stressiä.

Marjo Pennonen on huomannut, että aika moni pinnistelee nykyään työssä äärirajoilla. Työpäivän jälkeen ei sitten jakseta kuin lysähtää sohvalle.

- Itsetuntemus auttaa ottamaan työssä esille kehittämistä kaipaavat asiat. Samalla pystyy miettimään myös omaa ajattelumalliaan ja asennettaan. Voisiko niitä lähteä muuttamaan ja viemään sitä kautta tilannetta toiseen suuntaan?

Entä voiko itsetuntemuksen kehittämiseen jumittua? Marjo Pennosen mukaan näinkin voi joskus käydä.

- Se voi muuttua liialliseksi, jos on kova tarkkailemaan itseään, ja siitä tulee vähitellen stressiä. Itsetuntemuksen opettelemisesta ei ole tarkoitus tulla yhtä uutta suoritusta tehtäväkirjaan. Hyvä itsetuntemus on myös sitä, että hyväksyy itsensä sellaisena kuin on ja sitä kautta sopeutuu ympäristöön.

# data[].attributes.attachment_link.title
Hyvä itsetuntemus vaikuttaa merkittävästi työhyvinvointiin - työssä jaksaa kun tuntee omat rajansa

# data[].attributes.attachment_link.description
Itsetuntemus eli ymmärrys omasta itsestä eri puolineen auttaa jaksamaan työssä. Työterveyspsykologi suosittelee työntekijöitä pysähtymään päivän päätteeksi ja miettimään eteen tulleita haasteita sekä parasta hetkeä. Turhan moni painii jaksamisensa kanssa, tekee työtä, josta ei nauti tai on työpaikassa, josta löytää enemmän kielteisiä kuin myönteisiä asioita - kaikkiin näihin on ammatissaan törmännyt tamperelainen työterveyspsykologi Marjo Pennonen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Eettinen kuormitus ja sen hallinta | Työterveyslaitos

# data[].attributes.attachment_link.description
Tämä opas on johdanto vanhustyön eettiseen kuormitukseen ja sen hallintaan. Opit määrittelemään ja tunnistamaan eettisen kuormituksen ja ymmärrät, mistä eettinen kuormitus syntyy. Lisäksi saat käyttöösi työyksikön arjessa helposti hyödynnettäviä keinoja eettisen kuormituksen hallintaan. Opas on suunnattu lähinnä vanhustyön esihenkilöille, mutta se sopii hyvin yleiseksi johdannoksi eettiseen kuormitukseen ja työkulttuuriin.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Työyhteisön jäsenten mielenterveyttä tukee ennakoitava, avoin ja keskusteleva työyhteisö. Tätä tukevat turvallinen ilmapiiri sekä kunnioittavat yhteistyön tekemisen tavat. Nämä vaikuttavat työyhteisön toimivuuteen ja hyvinvointiin, työn sujuvuuteen ja organisaation tuloksiin.

Useimmat tekevät töitä osana jonkinlaista organisaatiota tai työyhteisöä. Myös yksin työskentelevät tekevät töitä asiakkaille ja osallistuvat erilaisiin sosiaalisiin verkostoihin, jotka ovat sosiaalisia kontakteja työn puitteissa, jotka korvaavat osin työyhteisöä.

# data[].attributes.attachment_link.description
Työyhteisön jäsenten mielenterveyttä tukee ennakoitava, avoin ja keskusteleva työyhteisö. Tätä tukevat turvallinen ilmapiiri sekä kunnioittavat yhteistyön tekemisen tavat. Nämä vaikuttavat työyhteisön toimivuuteen ja hyvinvointiin, työn sujuvuuteen ja organisaation tuloksiin. Useimmat tekevät töitä osana jonkinlaista organisaatiota tai työyhteisöä. Myös yksin työskentelevät tekevät töitä asiakkaille ja osallistuvat erilaisiin sosiaalisiin verkostoihin, jotka ovat sosiaalisia kontakteja työn puitteissa, jotka korvaavat osin työyhteisöä.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Voiko työelämässä olla mukana vaikeidenkin mielenterveyden häiriöiden kanssa? Miksi jotkut tipahtavat työelämästä ja toiset säilyttävät toimintakykyään mielen sairastumisesta huolimatta?

Jaksossa keskustellaan työtoimijuudesta ja mielenterveydestä yhdessä kasvatustieteen tohtorin ja Tampereen korkeakouluyhteisön mielenterveys- ja päihdetyön lehtorin Johanna Vilppolan kanssa. Kuulemme lisää Vilppolan mielenterveyskuntoutujien elämänkerrontoihin keskittyvän väitöskirjan löydöksistä ja pohdimme meidän kaikkien suhtautumista mielenterveyteen. Jakson lopussa Vilppola jakaa omat vinkkinsä hyvän mielenterveyden edistämiseksi työpaikan arjessa.
Jakson linkit:
Johanna Vilppolan väitöskirja Toimijat, taistelijat ja tipahtaneet - Koulutus- ja työtoimijuus mielenterveyskuntoutujien elämänkerronnoissa

Mieli ry Mielenterveyden ensiapu -koulutukset
Mielenturvaa -verkosto organisaatioille
-
Kenet haluaisit vieraaksi? Mitä mieltä olet podcastista? Mitä kysymyksiä sinulle herää? Laita meille ideoita, kysymyksiä ja palautetta maililla hyvinvoinnintulevaisuus@kukunori.fi tai Facebookissa Kukunori Ry

# data[].attributes.attachment_link.title
Työelämän toimijat, taistelijat ja tipahtaneet | Vieraana Johanna Vilppola - Kukunori

# data[].attributes.attachment_link.description
Miksi jotkut tipahtavat työelämästä ja toiset säilyttävät toimintakykyään mielen sairastumisesta huolimatta? Työtoimijuudesta keskustelemassa Johanna Vilppola.

# data[].attributes.body
Laadullinen tutkimus nuorista työntekijöistä kuntasektorilla

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Avainsanat:
laadullinen tutkimus, nuoret aikuiset, mielenterveys, toimijuus, kunta-ala
Abstrakti

Alle 35-vuotiaiden työssä käyvien aikuisten mielenterveyden haasteet ovat kasvaneet voimakkaasti Suomessa ja muissa länsimaissa. Tutkimus on painottunut työelämän riskitekijälähtöiseen tarkasteluun, ja ratkaisujen etsinnässä on korostunut sekä lääketieteellinen että yksilölähtöinen viitekehys. Tässä artikkelissa tarkastellaan nuorten työntekijöiden työkykyä työelämän ja kulttuurisen muutoksen näkökulmasta. Lisäksi pyritään rakentamaan uudenlaista tutkimusperustaista näkökulmaa mielenterveyteen liittyvän työkyvyn tukemiseksi. Aineistona tutkimuksessa on käytetty Työterveyslaitoksen "Mitä jos mielen hyvinvointia rakennettaisiin uudestaan?" -hankkeessa pääkaupunkiseudun kunta-alalta vuonna 2021 kerättyä haastatteluaineistoa (N = 70), jossa on haastateltu nuoria aikuisia, työterveyshuoltojen edustajia sekä esihenkilöitä. Tutkimusaineiston sisältöanalyysissä hyödynnetään Margaret Archerin teoriaa toimijuuden muodostumisesta refleksiivisen harkinnan kautta. Tuloksissa esitellään seitsemän erilaista nuorten työntekijöiden mielenterveyden toimijahahmoa. Kukin toimijahahmo pyrkii mielekkääseen toimintaan ja ratkaisuun omista arvoistaan, normeistaan ja moraalisista lähtökohdistaan käsin. Toimintaa raamittavat käytettävissä olevat resurssit. Hahmotypologia osoittaa, että mielenterveyskategorian alle on kertynyt joukko erilaisia yhteiskuntaan, työelämään ja yksilön elämänkulkuun kietoutuvia haasteita, joita ratkotaan työterveyshuollossa yksilötasolla. Hahmojen sosiaalisen ja rakenteellisen taustan moninaisuus korostaa sitä, kuinka mielenterveyteen liittyvä työkyky jäsentyy osaksi sosiaalista ja institutionaalista toimintaa. Tällöin on syytä myös kysyä, onko perusteltua pyrkiä ratkomaan nuorten työntekijöiden mielenterveyden haasteita pääsääntöisesti yksilötasolla diagnostisin käsittein ja hoitomuodoin.
Abstract Social characters of mental health. A qualitative study of young employees in the municipal sector.
The mental health challenges faced by working adults aged under 35 have grown rapidly in Finland and other Western countries. Studies have emphasized risk-based observation of work life, and the search for solutions has centered around two frameworks: medical and individual oriented. This article examines the work ability of young employees from the viewpoint of work life and cultural change. It also attempts to build a new kind of study-based viewpoint to support mental health-related work ability. The data used in this study were collected during the What if mental health could be constructed differently? project of the Finnish Institute of Occupational Health, in which young adults, occupational health service representatives, and supervisors (N=70) from the municipal sector in the capital area were interviewed in the year 2021. Content analysis of the study data used formation through reflexive deliberation from Margaret Archer's theory of agency. Seven different social characters of young employee's mental health are presented in the results. Every social character strives towards meaningful action and a solution based on their own values, norms, and moral starting points. Action takes place within the limits of available resources. The character typology shows that the mental health category has accumulated many different challenges, which are intertwined with society, work life and the individual life course, and are solved on an individual level by occupational health services. The diversity of a characters' social and structural background highlights how mental health-related work ability is structured as part of social and institutional action. Thus, we may ask whether striving to resolve the mental health challenges of young employees on mainly an individual level, using diagnostic terms and types of treatment, is justified.

Keywords: qualitative research, young adults, mental health, human agency, municipal sector

# data[].attributes.attachment_link.description
Alle 35-vuotiaiden työssä käyvien aikuisten mielenterveyden haasteet ovat kasvaneet voimakkaasti Suomessa ja muissa länsimaissa. Tutkimus on painottunut työelämän riskitekijälähtöiseen tarkasteluun, ja ratkaisujen etsinnässä on korostunut sekä lääketieteellinen että yksilölähtöinen viitekehys. Tässä artikkelissa tarkastellaan nuorten työntekijöiden työkykyä työelämän ja kulttuurisen muutoksen näkökulmasta. Lisäksi pyritään rakentamaan uudenlaista tutkimusperustaista näkökulmaa mielenterveyteen liittyvän työkyvyn tukemiseksi.

# data[].attributes.attachment_link.description
Miten voit? -työhyvinvointitestissä tarkastellut kokemukset ovat yhteydessä työkykyyn. Erityisesti työn imun tiedetään vaikuttavan myönteisesti työkykyyn, kun taas pitkälle edennyt, hoitamaton työuupumus voi johtaa jopa työkyvyttömyyteen.

# data[].attributes.body
Oinas, T. & Mustosmäki, A.

# data[].attributes.headline
Finding Courage and Confirmation: Resisting Impostor Feelings through Relationships with Mentors, Romantic Partners, and Other Women in Leadership

# data[].attributes.subject
Finding Courage and Confirmation: Resisting Impostor Feelings through Relationships with Mentors, Romantic Partners, and Other Women in Leadership

# data[].attributes.attachment_link.title
Työstä mieltä ja mielenterveyttä – eri sukupolvet työelämän aallokoissa | Työterveyslaitos

# data[].attributes.attachment_link.description
Nuoret aikuiset kohtaavat monia haasteita siirtyessään jatkuvasti muuttuvaan työelämään. Suomalaisessa työelämässä on noussut erityinen huoli nuorten aikuisten mielenterveys- ja hyvinvointiongelmista, joiden on arvioitu lisääntyneen. Tästä huolimatta nuoret aikuiset ovat motivoituneita tavoittelemaan kestäviä työuria ja on tärkeää tukea nuoria näissä tavoitteissa. Hankkeessamme tuotamme monikerroksisen kuvan suomalaisten nuorten työhyvinvoinnista ja mielenterveydestä sekä niitä edistävistä keskeisistä tekijöistä.

# data[].attributes.headline
Gender segregation in the employment of higher education graduates. Journal of Education and Work.

# data[].attributes.subject
Gender segregation in the employment of higher education graduates. Journal of Education and Work.

# data[].attributes.body
https://jyx.jyu.fi/bitstream/handle/123456789/51961/vuorinenlampilajyxgenderarticlefinal.pdf?sequence=1&isAllowed=y

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Somebreikki - kohti hallittua somen käyttöä

Miten käytät somea ja mitä haluaisit muuttaa?

Tervetuloa! Somebreikin kuudessa eri osiossa pääset selventämään omaa suhdettasi sosiaaliseen mediaan sekä saat tukikeinoja somen käytön vähentämiseen ja hallitsemiseen. Tiedon omaksumisen tukena käytetään lyhyitä testejä ja pohdintatehtäviä.

Ensimmäisen osion tarkoituksena on tarkastella rajoja hallitun somen käytön ja someriippuvuuden välillä sekä muodostaa itselle selkeämpi kuva someen käyttämästään ajasta. Lopuksi rakennetaan somen käytön vähentämiselle ohjatusti tavoite, jonka saavuttamiseksi seuraavissa osioissa kokeillaan erilaisia keinoja.

Mitä on someriippuvuus?

Someriippuvuus, älypuhelinriippuvuus, liiallinen somen käyttö, ongelmallinen somen käyttö - näitä termejä käytetään kuvaamaan tilannetta, jossa sosiaalisesta mediasta on muodostunut äärimmäisen keskeinen sisältö elämässä. Vaikka oma somen käyttösi ei täyttäisikään riippuvuuden tunnuspiirteitä, voi ilmiön ymmärtäminen auttaa sinua miettimään niitä asioita, jotka omassa somen käytössäsi voivat aiheuttaa haasteita.

Someriippuvuuden tarkka määrittely ei ole helppoa

Somen käyttöä voidaan tarkastella jatkumona, jonka alkupäässä puhutaan hallitusta käytöstä, loppupäässä someriippuvuudesta, ja niiden välissä ongelmallisesta somen käytöstä. Jatkumolle sijoitutaan somen käytöstä aiheutuvien negatiivisten seurausten sekä käyttöä kuvaavien piirteiden perusteella.

Hallitussa käytössä negatiivisia seurauksia ei ole tai ne ovat hyvin lieviä, mutta liikuttaessa kohti ongelmallista käyttöä ja someriippuvuutta, negatiiviset seuraukset lisääntyvät ja vaikeutuvat. Lisäksi käyttöön alkaa muodostua piirteitä pakonomaisuudesta ja arjen hallitsevuudesta. Tällöin henkilö kokee somen käytön olevan välttämätöntä, somen käyttö vie arjesta runsaasti aikaa, somen käyttö tai sen suunnittelu pyörii jatkuvasti mielessä ja somesta luopuminen edes hetkellisesti tuntuu mahdottomalta. Silloin somen käyttö saattaa aiheuttaa negatiivisia seurauksia esimerkiksi opinnoissa, töissä, ihmissuhteissa tai omassa mielialassa.

Someriippuvuustesti

Vaikka edellä mainittujen asioiden tiedetään liittyvän someriippuvuuteen, tarkkoja rajoja hallitun käytön, ongelmallisen käytön ja someriippuvuuden välillä ei kuitenkaan vielä tunneta. Tarkkaa määrittelyä olennaisempaa onkin tässä vaiheessa oma kokemus ongelmallisuudesta. Jos oma somen käyttösi tuntuu aiheuttavan ongelmia, on hyödyllistä miettiä, mitä somen käytössä voisi tai pitäisi muuttaa, jotta ongelmia ei koituisi.

Ongelmien tunnistamisen apuna voit käyttää someriippuvuustestiä

Tavoite teräväksi

Sosiaalisesta mediasta on tullut monelle meistä erottamaton osa tavallista arkea. Some tarjoaa alustan, jossa voimme mm. olla yhteydessä ystäviimme, oppia uusia tietoja ja taitoja sekä rentoutua viihteen parissa. Tämä monipuolisuus johtaa ymmärrettävästi siihen, että somessa vietetyn ajan määrä kasvaa helposti, eikä tästä ajasta haluta tai voida luopua, vaikka joskus ehkä vähän tekisikin mieli.

Yksi syy tälle ristiriidalle on somessa vietetyn ajan epäselkeys itsellemme. Somea käytetään yleensä pitkin päivää, lyhyinä hetkinä siellä täällä, useisiin eri tarkoituksiin. Mutta silloin, kun tavoitellaan somen käytön vähentämistä, ajatellaan somen käyttöä kokonaisvaltaisemmin ja epämääräisemmin: "Tästä hetkestä (tai ehkä huomisesta) lähtien, vähennän somen käyttöäni huomattavasti, ja sitten joskus myöhemmin poistan vielä kaikki tilini!".

Tavoite voi tässäkin muodossa toimia, mutta silloin luopumisesta aiheutuvat tunnekokemukset ovat voimakkaampia, ja niiden noustessa esiin on helpompaa poiketa suunnitelmasta, koska se on epämääräinen.

Näiden tehtävien avulla voit muodostaa itsellesi tarkan tavoitteen

1. Tarkista realistinen ruutuaikasi

Vastaa ensin:
Miten monta tuntia päivittäin olet puhelimellasi?

Ruutuaikamme voi olla suurempi kuin olemme ajatelleetkaan - tarkastele omaa ruutuaikaasi älypuhelimesi ohjeiden mukaan tai hyödynnä jo sinulla olemassa olevan ruutuaikasovelluksen tietoja.

Android:
1. Avaa Asetukset
2. Valitse Digitaalinen hyvinvointi ja lapsilukko
3. Valitse Näytä data kohdasta Digitaalinen hyvinvoinnin työkalusi

iPhone:
1. Avaa Asetukset
2. Valitse Ruutuaika

Oliko ruutuaikasi suurempi kuin luulit?
Millaisia ajatuksia ja tunteita ruutuaikasi herättää?
Jos ruutuaikasi vähenisi päivässä tunnilla, mihin käyttäisit tuon tunnin?

2. Tarkista, kuinka usein käytät somea näissä tilanteissa

3. Syötä tiedot tavoitetyökaluun

# data[].attributes.attachment_link.title
Miten käytät somea ja mitä haluaisit muuttaa? - Somerajaton

# data[].attributes.attachment_link.description
Ensimmäisen osion tarkoituksena on tarkastella rajoja hallitun somen käytön ja someriippuvuuden välillä sekä muodostaa itselle selkeämpi kuva someen käyttämästään ajasta.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
This study examines how young women at the threshold between post-compulsory education and the labour market become workers and imagine their futures in the Finnish work society. More specifically, the study investigates how culturally shared and dominant scripts and ideals of the work society are negotiated, felt and lived by young women, showing how these scripts and ideals shape the aspirations of differently positioned young women.

The study is situated at the intersection of cultural sociology and the sociologies of gender, work and youth. Theoretically, it builds on previous debates on gender, work and subjectivity in the post-Fordist, postfeminist context. The study draws on interviews with 39 young women collected in Finland between 2017 and 2018. The participants of the research studied in the following two educational contexts: uppersecondary vocational education in social services and health care, and tertiary education in media and communication programmes in polytechnics. The interviews were complemented by periodical observations at the participants' educational institutions.

The study comprises three sole-authored peer-reviewed articles and an integrative chapter. It identifies three sets of expectations that young women associate with their imagined futures and unpacks the contradictions associated with each set. First, the study maps how young women studying to become practical nurses in vocational education programmes negotiate the expectation of not 'becoming stuck' in institutionalised care work. The analysis revealed that the ethos of self-development celebrated in education often clashed with the accelerated work conditions that the participants encountered during their initial work experiences. Furthermore, the analysis shows that young women's positions in the hierarchies of the Finnish work society constrained their possibilities of 'moving forward' from institutionalised care work. Second, the study examines how female media students in tertiary education negotiate the expectation of cultivating an individualised and productive subjectivity. The analysis showed the centrality of postfeminist and entrepreneurial imperatives in the negotiations of young women studying to become media workers, yet it also emphasises that young women's engagement with these imperatives is ambivalent. Finally, the study scrutinises how the expectation of finding pleasure in work structures both the care work students' and the media students' narratives. The results showed that young women make sense of their imagined futures through the cultural ideal of emotionally fulfilling work and revealed the field-specific contradictions that the participants had to navigate to become aligned with this ideal.

By synthesising these findings, this study makes multiple contributions to scholarship. The study presents an approach that examines changes and continuities in post-Fordist work and its gendered aspects with theories of postfeminism and subjectivity. Consequently, the study suggests that the culturally dominant positioning of young women as autonomous, aspirational and self-optimising subjects is reflected in the research participants' narratives. However, the analysis emphasises that young women's engagement with this mode of subjectivity is not total and uncritical but pragmatic and contradictory. In addition, the study shows how young women's positions in the hierarchies of Finnish society constrain their possibilities of inhabiting the culturally idealised, agentic, self-transforming and value-accruing subjectivity: the ideal practical nurse is still constituted as a gendered and racialised docile subject who stays in her place, while the ideal for media workers is to cultivate an entrepreneurial and economised subjectivity. Furthermore, the study demonstrates the need to consider how the culturally dominant work ethic, which invites people to approach work as a route to self-realisation, is lived at the subjective level through feelings. The study approaches the post-Fordist work ethic using feminist theorising on emotions and argues that self-directed emotional work plays a crucial role in shaping how young women become workers. Thus, the study indicates that socially shared, work-related feeling rules crucially inform young people's work orientations in contemporary work societies.

----
Tämä tutkimus tarkastelee, miten koulutuksen ja työelämän taitekohdassa olevat nuoret naiset tulevat työntekijöiksi ja kysyy, millaisina he näkevät tulevaisuutensa suomalaisessa työyhteiskunnassa. Eritoten tutkimus kartoittaa, miten kulttuurisesti jaetut, arkijärkiset työn liittyvät ihanteet ja arvot kytkeytyvät nuorten naisten työhön liittämiin merkityksiin, kokemuksiin ja tunteisiin. Näin tarkastellaan sitä, miten työyhteiskunnan normatiiviset ihanteet muovaavat erilaisissa yhteiskunnallisissa asemissa olevien nuorten naisten työtä koskevia toiveita ja pyrkimyksiä.

Tutkimus paikantuu sukupuolen, työn ja kulttuurin sosiologian sekä nuorisotutkimuksen risteykseen. Tutkimuksen teoreettinen viitekehys kiinnittyy laajasti sukupuolta, työtä ja minuutta jälkiteollisessa ja postfeministisessa yhteiskunnallisessa kontekstissa käsitteleviin keskusteluihin. Tutkimuksen aineisto koostuu vuosina 2017 ja 2018 kerätyistä haastatteluista 39 nuoren naisen kanssa. Tutkimuksen osallistujat opiskelivat kahdella koulutusalalla ja -tasolla: sosiaali- ja terveysalan ammatillisessa koulutuksessa toisella asteella ja media- ja viestintäalan koulutuksessa ammattikorkeakouluissa kolmannella asteella. Haastatteluaineistoa on täydennetty koulutusohjelmissa kerätyllä havainnointimateriaalilla.

Tutkimus koostuu kolmesta yksinkirjoitetusta, vertaisarvioidusta artikkelista ja yhteenveto-osiosta. Tutkimusaineiston temaattisen analyysin perusteella tutkimus tunnistaa nuorten naisten työhön ja tulevaisuuteen liittämiä vaatimuksia ja näihin vaatimuksiin kytkeytyviä ristiriitoja. Ensimmäiseksi tutkimus kartoittaa, miten lähihoitajiksi opiskelevat nuoret naiset pyrkivät välttämään "jämähtämistä" laitostuneeseen hoitotyöhön. Tulokset osoittavat, että hoitajana kehittymisen eetos määrittää opiskelijoiden ammatillisia ihanteita, mutta tämä ihanne on ristiriidassa kustannustehokkaasti järkeistetyn, kiivastahtisen hoitotyön todellisuuden kanssa, mikä saa osan opiskelijoista kyseenalaistamaan lähihoitajaksi jäämisen. Samalla tulokset kertovat hoitotyön sisäisistä, risteävistä hierarkioista, joissa tehostettu ja aliresursoitu laitostunut hoitotyö määrittyy etenkin rodullistettujen ja toiseutettujen maahanmuuttajanaisten työksi. Toiseksi tutkimus tarkastelee, miten media-alalle valmistuvat nuoret naiset neuvottelevat alalla pärjäämiseen liittämiään vaatimuksia alati itseään kehittävästä ja tuotteliaasta minuudesta. Tulokset osoittavat, että postfeministiset ja yrittäjämäistä minuutta korostavat jäsennykset rakenteistavat media-alaa opiskelevien naisten työelämää ja itseä koskevia ymmärryksiä. Tutkimus esittää kuitenkin, että nuorten naisten sitoutuminen näihin jäsennyksiin on läpikotaisin ristiriitaista. Lopuksi tutkimus tuo yhteen media-alaa ja hoitoalaa opiskelevien nuorten naisten kokemukset ja osoittaa, että nuoret naiset jakavat normatiivisen ihanteen emotionaalisesti palkitsevasta työstä. Tutkimus tuo esiin, miten nuoret naiset ovat tunnetasolla kiinnittyneitä työhön ja osoittaa, miten oman minuuden linjaaminen emotionaalisesti palkitsevan työn ihanteen mukaiseksi edellyttää alakohtaisten, työhön liittyvien ristiriitojen ja epävarmuuksien käsittelemistä.

Kahta erilaista alaa ja niiden erityispiirteitä toisiinsa kontrastoimalla tutkimus piirtää monivivahteisen kuvan nuorten naisten kiinnittymisestä suomalaiseen työyhteiskuntaan 2010- ja 2020-lukujen taitteessa. Tutkimus osoittaa, että kulttuurisesti vallalla olevat käsitykset nuorista naisista yksilöllisinä, itseään kehittävinä ja autonomisina subjekteina jäsentävät haastateltujen nuorten naisten tapoja ymmärtää itseään ja työtä koskevia toiveitaan. Samalla tutkimus korostaa, että sitoutuminen näihin käsityksiin ei ole suoraviivaista tai täydellistä, vaan käytännöllistä ja ristiriitaista. Toisaalta tutkimus osoittaa, että postfeministiset kulttuuriset jäsennykset löytävät enemmän kaikupohjaa media-alalta, jossa ihannetyöntekijän oletetaan yrittäjämäisesti kehittävän omaa persoonaansa, kuin hoitoalalta, jossa ihannelähihoitaja määrittyy rodullistetuksi ja palvelualttiiksi subjektiksi. Lisäksi tutkimus esittää, että niin media- kuin hoitoalalla työntekijäksi tuleminen edellyttää emotionaalista itsetyötä, jota ohjaavat sosiaalisesti jaetut, työtä koskevat tunnesäännöt. Näin se tuottaa uusia teoreettisia näkökulmia työelämän sosiologiseen tarkasteluun lähestymällä jälkiteolliseen työhön liitettyä lupausta työstä itsen toteuttamisena feministisen tunteiden sosiologian lähtökohdasta.

# data[].attributes.attachment_link.title
Becoming workers: How young women negotiate their imagined futures in the Finnish work society

# data[].attributes.attachment_link.description
This study examines how young women at the threshold between post-compulsory education and the labour market become workers and imagine their futures in the Finnish work society. More specifically, the study investigates how culturally shared and dominant scripts and ideals of the work society are negotiated, felt and lived by young women, showing how these scripts and ideals shape the aspirations of differently positioned young women.

# data[].attributes.headline
The Imposter experience among high-achieving young women

# data[].attributes.subject
The Imposter experience among high-achieving young women

# data[].attributes.body
young women

# data[].attributes.headline
Henttu, R. (2022). Uupuneita supernaisia? Työelämän menestyvät ja työllistettävät korkeakoulutetut nuoret naiset. Pro gradu- tutkielma. Itä-Suomen yliopisto.

# data[].attributes.subject
Henttu, R. (2022). Uupuneita supernaisia? Työelämän menestyvät ja työllistettävät korkeakoulutetut nuoret naiset. Pro gradu- tutkielma. Itä-Suomen yliopisto.

# data[].attributes.attachment_link.title
Imposter Syndrome for Women in Male Dominated Careers

# data[].attributes.attachment_link.description
By Julia T. Crawford, Published on 07/01/21

# data[].attributes.headline
Burnout: The Secret to Unlocking the Stress Cycle

# data[].attributes.subject
Burnout: The Secret to Unlocking the Stress Cycle

# data[].attributes.body
Emily Nagoski & Amelia Nagoski

# data[].attributes.attachment_link.title
Why Author Marissa Orr Leaned Out Instead Of In, And How You Can, Too

# data[].attributes.attachment_link.description
Author of new book Lean Out, Marissa Orr, breaks down why women haven’t progressed in Corporate America and tells what they can do to take back their power.

# data[].attributes.headline
The Second Shift: Working Parents and the Revolution at Home -

# data[].attributes.subject
The Second Shift: Working Parents and the Revolution at Home -

# data[].attributes.body
Arlie Hochschild ja Anne Machung

# data[].attributes.body
Tuija Sorjanen & Annina Vainio

# data[].attributes.headline
Kun ilo katosi: Miten jaksaisimme työelämässä paremmin?

# data[].attributes.subject
Kun ilo katosi: Miten jaksaisimme työelämässä paremmin?

# data[].attributes.body
Anni Erkko

# data[].attributes.body
Myös seuraava blogiteksti: https://www.virvefredman.com/ostolakossa/uupumus-tyouupumus-sairaus-utmattningssyndrom-kokemuksia/

# data[].attributes.attachment_link.description
Tiesitkö, ettei töissä uupuminen oikeuta sairauslomaan?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
In second grade I came home from school with an A on a math test. Math was a subject I struggled with as a young child, needing extra help and even tutoring in the subject from an early age. What can I say, my brain is just more wired towards words I guess? So, getting an A in math was kind of a big deal. I remember my mom taking the test from my hands, scanning and it and saying " It's good, but I know you have A+ in you. Let's aim higher next time." That was my earliest encounter with perfectionism. That despite the effort it took my then tiny hands to pull myself up by my bootstraps in this subject, a good grade would always be a moving target.

As time went on, I saw perfectionist tendencies in the women around me, many of whom were powerful, high-ranking career women (my mom included). I began to understand and contextualize their perfectionism as a commitment to excellence, a misguided belief that being hard on yourself and never being satisfied, equates to having high standards. I eventually adopted some of those perfectionist behaviors. For years I engaged in an inner battle with trying to be perfect and coming up short, blaming myself for not being able to achieve it through sheer force of will until I became so anxious, I was like one of those balls made of elastic bands, with hair.

It took me a long time, a lot of therapy, and literally moving across the world to realize something - our perfectionism is a sign that something is very broken, and that overcoming perfectionism, nay healing our relationship with perfection is our collective responsibility.

Let me start by saying, not all perfectionism is equal. After all, if we didn't strive for excellence, we would never run marathons, compete in the Olympics, or dare to leave our planet to explore other worlds. There is an innate desire in the human condition to improve and be better. But that's not perfectionism. What we mistake for perfectionism is the adaptive pursuit of excellence - trying to achieve perfection while knowing that things can never truly be perfect. What I am talking about is toxic perfectionism - when we try to be perfect and accept nothing less. And that's a losing battle.

Who needs to be perfect?

I don't need to tell you that women suffer from perfectionist tendencies, at a much higher rate than men. In a Salon article by Gail Cornwall, she describes missing a Zoom call with a male perfectionist scholar because she got the time difference wrong. His assistant wrote to her with a simple, curt response when she requested another slot, saying he would "not be available for further interviews." During the global pandemic, while juggling five children of her blended family she wrote: perfectionism is a virtue/vice not afforded to single mothers at this moment in history."

Perfectionism is a virtue/vice not afforded single mothers at this moment in history
Gail Cornwall

There are enough examples of talented, exceptional women who struggle with self-doubt in a world that tells them to be nothing short of the best. And it starts when we're young. In the quiet disapproving comments from a parent, disappointed about a less than perfect grade. Or when we are encouraged to be a "good girl," a message that teaches young women to play by the rules and never fail.

But what happens when we become adults and carry those nagging voices in our heads everywhere we go? And is that presence just our heads, or is it out there wagging its finger at us every step we take?

The research shows that across the board when women mess up, their futures are more likely to hang in the balance. A Harvard Business School study found that women in finance were 20% more likely to be fired for making a mistake compared to their male counterparts, and a female surgeon that loses a patient is likely to see a 34% drop in referrals compared to a male surgeon who won't see any.

The situation is worse for women of color, especially Black women. Studies show that Black women in the workplace tend to be penalized more severely for their mistakes, are less likely to get support from their managers, and generally experience a more hostile working environment compared to their white counterparts. In an essay titledBlack on Bay Street, writer, and former lawyer Hadiya Roderique, describes the countless ways in which falling shy of perfect in Canada's corporate legal world impacted both her opportunities for advancement and her mental and emotional state.

And yet whenever we talk about perfectionism and women with perfectionist tendencies, we make it an individual problem. We think of it as something that is largely self-inflicted instead of as the fallout and mental-health consequence of an oppressive system, that penalizes women for failing in areas where we give men a much longer rope.

How can we overcome perfectionism?

At this point I know what you're thinking - I hear you and I agree that perfectionism is anxiety-inducing, harmful to my mental health and well-being, and a losing game because it's unattainable. But how do I stop? To this I put forth the following approaches:

Fix your relationship with perfection as it relates to you - your self-oriented perfectionism

Frankly, this is easier said than done, but also the only thing YOU have control over. We are all only, ever in control of ourselves and our responses. So, reorienting your idea of perfection is the first step in setting healthy boundaries between you and the finger wagging specter that makes you doubt yourself. Accept that life isn't a zero-sum game. Perfectionists tend to see the world as all or nothing; black or white, success or failure. Life simply doesn't work that way. Instead of all or nothing, try an adaptive approach towards perfection - strive for perfection while accepting things will never quite get there.

Focus on the process

We are a results-obsessed world. It's the way we are trained to think from a young age-grades, keeping score, ranking, bottom lines. The problem with this way of thinking is that the results are always a moving target and no matter what you achieve, you're going to feel like you need to do more.

Have you ever had a boss praise you for an excellent job on something then say " Congratulations, you're perfect, here's a big fat bonus check, you can put your feet up for the rest of the year while the rest of the team catches up to your perfect score?" I doubt it. It's probably more in the vein of something like this, " Congrats on a job well done, I think you can really beat your personal best next quarter and help the rest of the team do the same!" Yes, congrats on a job well done. Here's a big bump to your workload and even higher expectations for next quarter.

Or how many times did you tell yourself If I achieve X or Y, then I will be happy. Then I'll have my perfect life." And once you got X or Y did you feel like you could stop? Of course not! It doesn't work that way because as human beings we want more, we want to be better and we are socially conditioned to never be completely satisfied. But that doesn't mean you can't take your foot off the gas for a bit and soak in your good work. So instead of focusing on the results, enjoy the process of getting there. Perfection can be the simple act of improving.

Fix your relationship with perfection as it relates to your expectations of others

Perfectionism tends to overlap, and most self-oriented perfectionists also expect others to meet their impossibly high standards. You know these people. They are micromanaging bosses, unimpressed parents, or Miranda Priestly from The Devil Wears Prada ( incidentally Meryl Streep who so perfectly played this imperfect character described being unhappy and in a bad mood on set because she was constantly in the headspace of someone who was never satisfied).

You can see why this is setting yourself up for a lifetime of unhappiness and dissatisfaction. Understand that the same approach you might take towards reorienting your relationship with perfection in yourself applies to your expectations of other people. The one universal truth about perfection is that it's a moving target and therefore by definition unattainable. So go easy on yourself and those around you, a healthy amount of skepticism for what's possible sets you on a path to developing a healthier relationship with perfection while still maintaining high standards.

Understand that the world is unequal and so are the consequences

This brings me back full circle to my point about perfection and how it shows up in women or in women of color. We now better understand the ways in which biases and unconscious biases affect different people. Perfectionism tends to affect women and women of color more severely simply because of the ways in which our prejudiced world treats them. Other oriented perfectionism has unintended cultural, social, and even mental health implications for people who tend to be marginalized, causing perfectionism to show up in more acute ways. If Black women say they need to work twice as hard for half as much, it's because they do.

In our world of hustle culture and do more, live more, buy more, want more, comparison is the thief of joy and perfection the thief of balance. But it doesn't have to be that way. Accept that your idea of perfection, a perfect life, a perfect job, a perfect family are largely a construct in your head of how life should be not how it is. Know that perfectionism is a symptom of an imperfect world, not the cure and that the act of letting go of perfection is, well, just perfect.

# data[].attributes.attachment_link.title
Perfect Girl in an Imperfect World - How to Overcome Perfectionism

# data[].attributes.attachment_link.description
Perfectionism impacts all of us. Women are especially prone to perfectionist tendencies. Here's how you can overcome perfectionism.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
The evolution of the workplace was already happening prior to the pandemic, but over the past two years, the shift has accelerated. While there are many benefits of the "new normal" of work, the struggle of creating a more flexible, balanced way of working remains a challenge.

The responses of 5,000 women in the workplace across 10 countries from Deloitte's Women at Work 2022: A Global Outlook, make clear that the disruption caused by the pandemic as well as shifts to the "new normal" of work are taking a heavy toll on women. Burnout, for example, has reached alarmingly high levels. Additionally, many women have made career and life decisions driven by their experiences with burnout over the past year. For some, this has meant seeking new, more flexible working patterns; for others, it has meant leaving their employers or the workforce entirely.

Our findings, highlighted below, reveal substantial challenges for employers-but they also show the positive impact of those organizations that are getting it right.
Widespread burnout fueled by rising stress levels
Fifty-three percent of women surveyed say their stress levels are higher than they were a year ago, and almost half feel burned out. While this year's respondents rate their mental wellbeing as slightly better than last year's, almost half say their mental health is poor/very poor. One-third have taken time off work because of mental health challenges, yet only 43% feel comfortable talking about these challenges in the workplace. Additionally, the "always on" culture remains-more than one-third of women rate their ability to switch off from work as poor/very poor.
The Great Resignation is set to continue
More women are likely to be looking for a new role than they were a year ago, and burnout is the top driving factor: nearly 40% of women actively looking for a new employer cited it as the main reason. For those who had already left an employer since the start of the pandemic, "lack of opportunity to advance" was the most common reason. More than half of the women surveyed want to leave their employer in the next two years, and only 10% plan to stay with their current employer for more than five years.
Despite widespread shifts in working arrangements, flexibility is not a reality for many women
Although women are slightly more likely this year than in 2021 to say that their employer offers flexible working policies, the number is still low: just one-third of women (33%) say their employer offers this. Even more worrisome, an overwhelming number (94%) believe that requesting flexible working will affect their likelihood of promotion, and 90% believe their workloads won't be adjusted accordingly if they request flexible-working options. Additionally, women who have reduced or changed hours during the pandemic, as well as those who work part-time, have paid a high price: they are suffering significantly lower levels of mental wellbeing and motivation at work.
Hybrid working: An opportunity for change-but challenges exist
While the hybrid way of working presents opportunities if done right -including, enabling many to maintain the flexibility that remote working can afford - it also creates a risk of exclusion for those not physically present. Almost 60% of women who work in hybrid environments feel they have been excluded from important meetings, and almost half say they do not have enough exposure to leaders, a critical enabler of sponsorship and career progression. Additionally, only around one-quarter of women say their employer has set clear expectations of how and where they should work, which causes challenges for those requiring predictability (often as a result of caring responsibilities).
Harassment and microaggressions are on the rise-and often go unreported
The majority of women (59%) have experienced harassment (such asunwanted physical advances or repeated disparaging comments) and/or microaggressions (such as being interrupted or talked over or being patronized, for example) over the past year at work. Exactly half of women say they have experienced microaggressions, and 14% have experienced harassment. As in 2021, the majority of these behaviors-69%-don't go reported, with microaggressions much less likely to be reported to an employer. Only 23% of microaggressions are reported compared to 66% of harassment behaviors. An overwhelming number of women still fear reprisals for speaking up: 93% believe reporting non-inclusive behaviors will negatively impact their careers, and most feel that their employers won't take action even if they do report these behaviors.
Looking through an intersectional lens, women face more challenges
While non-inclusive behaviors impact the majority of respondents, women in ethnic minority groups and LGBT+ women are more likely to have experienced microaggressions. For example, LGBT+ women are more than 10% more likely to say they have been patronized or undermined by managers because of their gender. And women in ethnic-minority groups are significantly more likely to be excluded from informal interactions, feel patronized, and receive disparaging or belittling comments about their race or ethnicity compared to those in their country's ethnic majority.
Inclusive, supportive organizations gain a competitive advantage
As in our 2021 research, this year we identified a group of women (albeit just 5% of the sample) who work for "Gender Equality Leaders" (GELs)-organizations that, according to the women surveyed, have fostered genuinely inclusive cultures that support them and promote mental wellbeing. Compared to the overall sample, women who work for GELs are more likely to indicate their companies have a clear route to report discrimination and harassment and that their organization's commitment to supporting women has increased since the start of the pandemic. Additionally, these women are more likely to say their organizations offer access to developmental programs and formal mentorship programs.

Women who work for these companies report far higher levels of engagement, trust, and career satisfaction, and they also plan to stay with their employers longer. They also report more positive experiences with hybrid working, with only 14% saying they have felt excluded from meetings/interactions and only 7% saying they don't have enough exposure to leaders. Remarkably, only 3% of women working for GELs reported being burned out, compared to 46% of respondents in the overall sample. Women employed by GELs also receive greater mental health support: 87% say they get adequate mental health support from their employer, and the same percentage feel comfortable talking about their mental health in the workplace.

Building and maintaining a truly inclusive culture should be at the forefront of every corporate agenda. This means organizations need to address burnout, make mental wellbeing a priority, provide developmental opportunities, have formal processes for reporting non-inclusive behaviors, and approach hybrid working with inclusive and flexible policies that actually work for women. We have a unique opportunity to build upon the progress already made to ensure women of all backgrounds can thrive in an equitable and inclusive workplace.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
women continuing to face alarmingly high levels

# data[].attributes.attachment_link.title
Deloitte BrandVoice: Women Continuing To Face Alarmingly High Levels Of Burnout, Stress In The "New Normal" Of Work

# data[].attributes.attachment_link.description
The responses of 5,000 women in the workplace across 10 countries from Deloitte's Women at Work 2022: A Global Outlook, make clear that the disruption caused by the pandemic as well as shifts to the "new normal" of work are taking a heavy toll on women.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Nuoret pelkäävät, että työelämä osoittautuu heille liian kuormittavaksi. Mistä se johtuu, ja mitä asialle voisi tehdä?

"Olen jo ehtinyt kokea pahan burnoutin, ja toivun edelleen viiden vuoden takaisesta romahduksesta. En tiedä, tulenko koskaan olemaan niin työkykyinen kuin mitä työntekijöiltä nykyään vaaditaan."

Tällaisena alle kolmekymppinen nainen näkee tulevaisuutensa työelämässä. Hän opiskelee kestävän kehityksen asiantuntijaksi.

Me Naiset kysyi toukokuussa 16-29-vuotiailta nuorilta heidän toiveistaan ja peloistaan työelämässä. Noin 300 vastasi.

Yhden kysymyksen vastaukset pysäyttivät: Lähes 80 prosenttia oli ainakin jossain määrin huolissaan siitä, että työelämä osoittautuu liian kuormittavaksi. Todella huolissaan heistä oli yli 20 prosenttia.

Se on paljon.

Vaikea kysymys

Mutta mistä nuorten kuormittuminen - tai pelko siitä - oikeastaan johtuu?

"Tämä on ollut vaikea kysymys", Jie Li sanoo. Hän työskentelee Työterveyslaitoksella väitöskirjatutkijana.

Kolme vuotta sitten Li ryhtyi tutkimaan, mistä nuorten aikuisten työelämässä kohtaamat haasteet oikein johtuvat. Nuorten uupumus ja lisääntyneet mielenterveysongelmat olivat mediassa esillä jatkuvasti.

Työterveyslaitoksen tutkimuksen mukaan nuorten aikuisten työhyvinvointia haastavat erityisesti sosiaalinen vertailu, merkityksellisyyden puute ja heikko yhteensopivuus työssä. Se tarkoittaa sitä, että nuoret voivat työssään sitä huonommin, mitä vähemmän merkitystä heidän työllään oli, mitä vähemmän he ajattelivat työn sopivan heille ja mitä enemmän he vertailivat työtään muihin.

Nuoret kokivat myös työssään jossain määrin enemmän tylsistymistä ja ahdistuksen tunteita verrattuna iäkkäämpiin kollegoihinsa.

- On kuitenkin todella vaikeaa hahmottaa, missä määrin ahdistuksen ja kuormittumisen tunteet ovat osa jonkinlaista sukupolvikokemusta, ja missä ne ovat tiettyyn työ- tai elämänvaiheeseen kuuluvia kokemuksia, Li kertoo.

Siis missä määrin työelämässä mahdollisesti jo aiemmin muhivaan ongelmaan on havahduttu vasta nyt.

Nuorten polarisoituva työelämä

Nuorten suorituspaineet ja kuormittuminen ovat todella olleet viime vuosina esillä paljon. Tulevaisuuden ammatti tulisi olla selvillä yhä nuorempana, pitäisi ratkaista ympäristökriisi, talouskriisi ja huoltosuhde. Ja samalla vertailla omaa suoritustaan sosiaalisen median välityksellä kaikkiin maailman nuoriin.

Vähempikin ahdistaa.

- Ahdistushan on usein siitä, ettei pystytä ennakoimaan tulevaa, ja sitten pelätään, että tulevaisuudessa tapahtuu jotain pahaa. Se saattaa mennä nuoruuden epävarmuuden kanssa aika käsi kädessä, Jie sanoo.

Nykytilanteen kauhistelu ja uhkakuvien maalaaminen sosiaalisessa ja perinteisessä mediassa saattavatkin helposti vain lisätä huolta ongelmista ja työelämän haastavuudesta.

- Henkilökohtaisesti uskon myös, että tämän aiheen näkyvyys ruokkii myös huolta siitä, pärjääkö tulevaisuuden työelämässä, Li toteaa.

Huoli on kuitenkin todellinen, eivätkä nuorten pelot ole tuulesta temmattuja, huomauttaa erikoistutkija Mikko Nykänen. Hän on tutkinut ja kehittänyt erilaisia työkaluja työpaikoille nuorten työhyvinvoinnin kehittämiseen. Viime vuosina Nykänen on tutkinut erityisesti sitä, miten nuorten hyvinvointia voitaisiin tukea esimerkiksi esihenkilötyöllä ja työntekijän omia valmiuksia vahvistamalla.

- Työelämään siirtymiseen ja työuran alkuun kasautuu melkoisesti muutosta ja erilaisia kehitysvaiheita: Pitää omaksua monenlaisia uusia rooleja ja kehittää ammatti-identiteettiään. Monella samaan ajanjaksoon osuu myös perheen perustaminen, Nykänen pohtii.

Työltä ja itseltä vaaditaan paljon

Me Naisten kyselyyn vastanneille nuorille tärkeää työssä on se, että se on kiinnostavaa, työilmapiiri on hyvä, palkka ja työsuhde-edut ovat kilpailukykyiset sekä työ ja vapaa-aika ovat tasapainossa. Kyselyssä nuoret painottivat vapauttaan ja sitä, että haluaisivat työn olevan vain yksi osa elämää: on tärkeää toteuttaa itseään myös muilla tavoin.

Lisäksi enemmistö haluaisi tehdä nelipäiväistä työviikkoa viisipäiväisen sijaan.

Nuoret haluavat tosi paljon työelämältä, jos miettii sellaista tosi perinteistä käsitystä työelämästä, Li sanoo. Se vaatii nuorilta paljon ponnisteluja.

- Nuoret tavoittelevat mielekästä työelämää. Organisaation pitää osata kommunikoida selkeästi työntekijöiden kanssa heidän odotuksistaan, kuten työn ja muun elämän tasapainosta, etätyömahdollisuuksia ja mielekkäistä työtehtävistä.

Monella Me Naisten kyselyyn vastanneella toiveet ja todellisuus eivät ole kohdanneet: Vastaajat kertoivat jo kokemistaan työuupumusjaksoista, ahdistuneisuudesta ja stressistä. Työelämän muutos on nopeaa ja työkulttuuri uuvuttavaa, tiivistää yksi nuorista vastaajista. Koko ajan tehostetaan ja kasataan lisää tehtävää yksittäisille työntekijöille, kuvailee toinen.

Työelämä vaikuttaa muuttuvan yhä nopeammaksi ja tehokkaammaksi, Mikko Nykänen toteaa. Työelämän muutostrendit läpäisevät yhä useampia ammattialoja, ja työntekijöiltä vaaditaan yhä enemmän kognitiivista suorittamista: siis havaitsemista, ajattelua ja muistamista.

Tällaiset itsensä johtamisen taidot eivät kehity nuorille itsestään, Nykänen muistuttaa. Ne pitää oppia.

Kiihtyvä tekemisen tahti yhdistettynä kasvaviin odotuksiin johtaa helposti asioiden kasaantumiseen ja sitä kautta ahdistuksen tunteisiin.

- Ylikuumeneminen voi johtaa sellaisiin haitallisiin suorituspaineisiin, Nykänen sanoo.

Näin nuoret saadaan viihtymään töissä

Parhaimmillaan työ tukee hyvinvointia, Mikko Nykänen kertoo. Työtä tekemällä nuori voi myös löytää vahvuuksiaan ja taitojaan, joista ei aiemmin edes tiennyt.

Kuinka nuoret sitten saataisiin viihtymään töissä vanhemman väestön tavoin?

1. Hyvä ensivaikutelma

Mikko Nykäsen ja Jie Lin mukaan kaikki lähtee siitä, kuinka nuori otetaan vastaan työelämässä: Opiskeluihin liittyvissä työharjoitteluissa, työkokeiluissa ja kesätöissä.

Ensivaikutelmalla on todella väliä.

Aluksi nuori tarvitsee laadukkaan perehdytyksen, Nykänen kertoo. On tärkeää, että esihenkilö on kiinnostunut ja helposti lähestyttävä.

- Helposti oletetaan, että työuransa alussa oleva kysyy, jos on kysyttävää. Ei ole kuitenkaan itsestään selvää, että aloitteleva työntekijä osaa sanoittaa tarpeitaan. Se vaatii esihenkilöltä ja koko työyhteisöltä hyvää ja suunnitelmallista perehdytystä, vastaan tulemista ja keskustelua.

2. Selkeyttä ja palautetta

Toiseksi nuori tarvitsee palautetta ja selkeyttä siitä, mitä häneltä oikein odotetaan.

- Työ on moninaistunut, ja työyhteisössä kohtaa odotuksia eri tahoilta. Yksi vasta kokemuksen myötä kehittyvä työelämätaito on työn priorisointi. Siinä aloitteleva ammattilainen kaipaa usein tukea - että mitä nyt pitäisi tehdä ensimmäiseksi, ja mitkä ovat ne ydintehtävät, Nykänen jatkaa.

Vasta työuransa alussa olevan nuoren voi myös olla vaikeaa hahmottaa jopa sitä, milloin hän on suoriutunut työtehtävistään hyvin ja onnistuneesti, Nykänen kertoo. Onnistumisten tunnistaminen vahvistaa pysyvyyden tunnetta, joka on keskeinen työhyvinvointia suojaava tekijä. Jos ei tiedä, milloin on tehnyt hyvää työtä, on vaikeaa olla tyytyväinen työhönsä.

Työn tulisi olla haastavaa, muttei liian haastavaa. Nuorella tulisi olla siis taitotasoonsa sopivaa työtä. Sopivasti mitoitettu työ haastaa, mutta tarjoaa myös onnistumisen tunteita, Nykänen sanoo.

3. Yhteisöllä on merkitystä

Kolmantena nuori tarvitsee yhteisön, johon kuulua, ja joka kuuntelee. Erityisesti yhteisön merkitys korostuu hybridiaikana.

Se, mitä pystyi ennen heittämään kahvihuoneessa, vaatii nykyään kalenterivarauksen, Jie toteaa. Siinä jää helposti ansaittukin kehu saamatta.

Asiaa voikin katsoa myös toisesta näkökulmasta, Nykänen muistuttaa. Sen sijaan, että aloittelevan työntekijän näkisi työelämässä taakkana, jokaiselta työyhteisön jäseneltä voi aina oppia jotakin - myös nuoremmalta sellaiselta.

- Vaikka tässä kuinka itse keski-ikäistyy, nuorempien kanssa löydetään tuoreita näkökulmia työhön.

Tällä viikolla Me Naiset pureutuu nuorten asioihin verkossa, somessa ja lehdessä. Nuoret eli 15-29-vuotiaat pääsevät itse ääneen, ja julkaisemme heihin liittyviä juttuja joka päivä 12.-18.6.2023.

Aiemmin julkaistut jutut:

# data[].attributes.attachment_link.title
Tutkija selvitti, miksi nuoret kuormittuvat töissä - asiantuntijat kertovat kolme ratkaisua ongelmaan

# data[].attributes.attachment_link.description
Nuoret pelkäävät, että työelämä osoittautuu heille liian kuormittavaksi. Mistä se johtuu, ja mitä asialle voisi tehdä?

# data[].attributes.body
Key word: Love. 28.3.2021

https://keyword-love.blogspot.com/2021/03/kiltin-tyton-syndrooma.html

# data[].attributes.body
Leeni. 6.11.2020. Blogiteksti perustuu Eeva Kolun kirjaan ja psykologi Tuija Turusen kommentteihin

https://www.jaksaparemmin.fi/post/miksi-nuoret-naiset-uupuvat.

# data[].attributes.body
Hanna Sutela. 19.2.2020.

https://www.tilastokeskus.fi/tietotrendit/blogit/2020/naispalkansaajien-jaksamisongelmien-roima-kasvu-yllatti-myos-tyoolotutkijan/

# data[].attributes.body
Hanna Hantula. 10.1.2022.

https://tulva.fi/lue/uupumus-on-millenniaalinaisten-sankarimyytti/

# data[].attributes.body
Sointu Borg

# data[].attributes.body
Caroline Criado Perez

# data[].attributes.body
Eeva Kolu

# data[].attributes.body
Juhani Mattila

# data[].attributes.body
Liisa Uusitalo-Arola

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Työelämässä tapahtuva syrjintä on yleistä ja etenkin nuoret naiset kokevat syrjintää.

20-39-vuotiaista naisista jopa noin 20 prosenttia oli kokenut syrjintää työssä tai työnhaussa viimeksi kuluneen vuoden aikana. Kokemus työelämäsyrjinnästä oli yleisintä korkeasti koulutetuilla naisilla. Tiedot selviävät laajasta Terve Suomi -tutkimuksesta.

Työelämäsyrjinnästä kysyttiin 20-74-vuotiailta. Kaikista naisista 16 prosenttia ja miehistäkin 11 prosenttia oli kokenut syrjintää työssä tai työnhaussa viimeksi kuluneen vuoden aikana.

Myös 55-64-vuotiailla naisilla syrjintää kokeneiden osuus oli korkea: 16 prosenttia 55-64-vuotiaista naisista kertoi kohdanneensa syrjintää työssä tai työnhaussa.

Tutkimuksessa syrjinnällä tarkoitettiin muita huonompaa kohtelua jonkin itseen liitetyn ominaisuuden vuoksi. Tällainen ominaisuus voi olla esimerkiksi ikä, sukupuoli, etninen tausta, ihonväri, vammaisuus, ulkonäkö, seksuaalinen suuntautuminen tai uskonto.

"Nuorten naisten kokeman työelämäsyrjinnän yleisyys voi johtua monesta asiasta. Nuorissa ikäryhmissä on enemmän moninaisuutta, mikä voi altistaa syrjinnälle. Työnantajat saattavat yhä olettaa nuorten naisten jäävän perhevapaille, mikä voi myös altistaa syrjinnälle. Muitakin sukupuolittuneita oletuksia ja arvostuksia voi olla. Lisäksi nuoret ikäpolvet saattavat vanhempia enemmän tunnistaa syrjintää ja olla tietoisempia siitä", kuvaa tutkimusprofessori Anu Castaneda.

"Syrjintäkokemuksilla on runsaasti yhteyksiä esimerkiksi ihmisten turvallisuuden kokemukseen, mielenterveyteen, yksinäisyyden kokemuksiin, hyvinvointiin, luottamukseen ja elämänlaatuun. Siksi syrjintäkokemuksiin tulisi aktiivisesti puuttua eri konteksteissa, esimerkiksi työelämässä, palvelutilanteissa ja arkisissa kohtaamisissa", Castaneda toteaa.

Yksinäisyys on yleistynyt

Tutkimuksessa selvitettiin myös osallisuuden ja yksinäisyyden kokemuksia.

Tuoreiden tulosten mukaan reilu kymmenes koki yksinäisyyttä. Tämä vastaa koko aikuisväestössä yli puolta miljoonaa henkilöä.

Nuorimmat aikuiset kokivat eniten yksinäisyyttä. 20-39-vuotiaista noin 17 prosenttia koki yksinäisyyttä. Toisaalta yksinäisyyttä koki myös moni 75 vuotta täyttänyt: naisista peräti 13 prosenttia ja miehistäkin 10 prosenttia.

Yksinäisyyden kokemukset ovat yleistyneet vuodesta 2018 vuoteen 2022. Yksinäisiä 20-64-vuotiaita oli vuonna 2018 yhdeksän prosenttia ja vuonna 2022 peräti 13 prosenttia.

"Pandemia-aika todennäköisesti selittää osan yksinäisyyden lisääntymisestä, mutta tuskin kaikkea. Taustalla on todennäköisesti laajempi murros, jossa olemme liukuneet kauemmas yhteisöllisyydestä kohti yksilökeskeisempää tapaa elää ja ajatella. Ympäristömme on lisäksi nykyään varsin suorituskeskeinen, ulkoisia saavutuksia korostava", Castaneda pohtii.

"Voisimme pyrkiä ottamaan askeleita taaksepäin ja lisätä keskinäistä vastaanottavaisuuttamme ja ystävällisyyttämme toisiamme kohtaan. Kaikkien on tärkeä kokea tulevansa kuulluksi ja nähdyksi. Luotettavat, vakaat ihmissuhteet ovat yksi hyvinvointimme peruspilareista - niihin kannattaa panostaa", Castaneda jatkaa.

Erityisesti nuoret miehet kokevat heikkoa osallisuutta

Osallisuuden kokemuksella tarkoitetaan kuulumisen ja merkityksellisyyden tunteita, elämän hallittavuutta ja luottamusta tulevaan sekä ihmisen omaa käsitystä mahdollisuuksistaan osallistua omaa elämäänsä koskeviin päätöksiin ja yhteiseen tekemiseen.

Joka kymmenes koki erittäin heikkoa osallisuutta. Koko aikuisväestössä se tarkoittaa yli 400 000 henkilöä. Erittäin heikko osallisuuden kokemus oli yleisintä nuorilla aikuisilla. Heikkoa osallisuutta kokivat erityisesti 20-39-vuotiaat miehet: heillä erittäin heikkoa osallisuutta kokevien osuus oli peräti 13 prosenttia. Myös matalasti koulutetuilla heikon osallisuuden kokemus oli muita yleisempää.

"Nyt saadut tulokset vahvistavat aiempien tutkimusten tuloksia siitä, että sukupuoli, ikä ja koulutus ovat yhteydessä osallisuuden kokemukseen. Varsinkin kun eri haavoittuvuustekijät kasautuvat, riski erittäin heikkoon osallisuuden kokemukseen kasvaa ja se voi heijastua laajemmin hyvinvointiin", kertoo tutkija Lars Leemann.

Tutkimus toteutettiin syksyllä 2022 ja keväällä 2023. Kyselyyn vastasi 28 000 satunnaisesti valittua 20 vuotta täyttänyttä eri puolilta Suomea. Työelämäsyrjinnästä kysyttiin vain 20-74-vuotiailta.

Lähde:
Yksinäisyys, osallisuus ja syrjintäkokemukset, verkkoraportti, Terve Suomi -tutkimuksen tuloksia. Tulokset hyvinvointialueittain, taulukoita verkossa
Lisätietoja:

Anu Castaneda (työelämäsyrjintä ja yksinäisyys)
tutkimusprofessori
THL
puh. 029 524 7848
[email protected]
Terve Suomi -tutkimus Terve Suomi -tutkimuksen tuloksia
Aiemmin tutkimuksesta:
Terve Suomi -tutkimus: Huoli ilmastonmuutoksesta on yleistä, ja moni tekee kestäviä valintoja arjessaan. THL tiedote, 21.11.2023. Terve Suomi -tutkimus: Yli puolet 65-74-vuotiaista kokee olevansa täysin työkykyisiä - kuitenkin vain pieni osa on ansiotyössä. THL tiedote, 7.11.2023. Terve Suomi -tutkimus: Vain alle puolet aikuisista liikkuu riittävästi, iltavirkkuus ja riittämätön unen määrä yleistyneet. THL tiedote, 26.10.2023. Terve Suomi -tutkimus: Joka viides aikuinen on joutunut tinkimään ruoasta, lääkkeistä tai lääkärikäynneistä rahanpuutteen vuoksi. THL tiedote, 5.10.2023.

# data[].attributes.attachment_link.title
Terve Suomi -tutkimus: Joka viides nuori nainen on kokenut syrjintää työelämässä - THL

# data[].attributes.attachment_link.description
Työelämässä tapahtuva syrjintä on yleistä ja etenkin nuoret naiset kokevat syrjintää. 20-39-vuotiaista naisista jopa noin 20 prosenttia oli kokenut syrjintää työssä tai työnhaussa viimeksi kuluneen vuoden aikana. Kokemus työelämäsyrjinnästä oli yleisintä korkeasti koulutetuilla naisilla. Tiedot selviävät laajasta Terve Suomi -tutkimuksesta. Työelämäsyrjinnästä kysyttiin 20-74-vuotiailta.

# data[].attributes.attachment_link.title
The Happy Worker - tai miten työ sabotoitiin

# data[].attributes.attachment_link.description
Työpaikkojen kiiltävien julkisivujen taakse kätkeytyvät usein niitä sisältä päin syövät ongelmat: vaikenemisen kulttuuri, keinotekoiset muutokset ja epäpätevät johtajat. Henkisesti kuormittavassa tai jopa myrkyllisessä työympäristössä työskenteleville ihmisille terveyden ja onnellisuuden menettäminen on raakaa todellisuutta. Dokumenttielokuvassa on mukana edesmennyt arvostettu antropologi ja aktivisti David Graeber. O: John Webster T: Yellow Film & TV (Suomi 2022) Kuvailutulkattu.

# data[].attributes.attachment_link.title
burnout diaries | I'm not lazy, I'm burned out | this is what burnout feels like...

# data[].attributes.attachment_link.title
Voiko olla uupunut tietämättään? – ”Luulin et oon vaan väsynyt”

# data[].attributes.attachment_link.description
Kuinka suhtautua jatkuvasti muuttuviin työmarkkinoihin ja yhteiskuntaan, jonka rakenteet rakoilevat?

# data[].attributes.body
Psykologi Nina Lyytinen käsittelee psykologisia teemoja ja heillä on monta podcastia esim.

työuupumuksesta

Relevantteja jaksoja:

Työvoimavarana elämänkriiseissä ja muutoksissa.

Työuupumus. Vieraana Susanna Paarlahti.

Työuupumus, siviiliuupumus vai vain uupumus? Vieraana Jari Hakanen.

Työn imu. Vieraana Jari Hakanen.

Työelämän kiihtyminen. Vieraana Saija Mauno.

Mikä työssä uuvuttaa? Vieraina Jari Hakanen ja Minja Koskela.

Itsetunto ja hyväksyvä suhde itseen. Vieraana Arto Pietikäinen

Podcastit löytyy spotifysta

# data[].attributes.attachment_link.title
Psykopodiaa: psykologia podcast — Psykologi Nina Lyytinen

# data[].attributes.attachment_link.description
Psykopodiaa on psykologian aiheita ja ilmiöitä käsittelevä podcast, jonka emäntä on psykologi Nina Lyytinen. Joka jaksossa Ninan kanssa keskustelemassa on asiantuntijavieras. Podcast sopii Sinulle, jos olet kiinnostunut työssä jaksamisesta, hyvästä johtamisesta, omista vaikuttamisen keinoista hyvin

# data[].attributes.body
"Millainen nainen on oikeanlainen maailmassa, jossa kukaan ei ole tarpeeksi ja moni on vähän

liikaa?". Tuija Pehkosen sarjassa puretaan perusteellisesti kiltin tytön taakkaa ja sen syitä.

# data[].attributes.attachment_link.description
"Millainen nainen on oikeanlainen maailmassa, jossa kukaan ei ole tarpeeksi ja moni on vähän liikaa?" Toimittaja, mediapersoona ja entinen kiltti tyttö Tuija Pehkonen tutkii naisena olemisen rajoja, kiltin tytön taakkaa ja (epä)tasa-arvoa. Tuija tekee matkaa pois kiltin tytön roolista samalla pohtien, mitä kiltteydestä kannattaa säilyttää.

# data[].attributes.body
Jaksot löytyvät mm. Spotifystä

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Heta Tuppuraisen työelämäkriittisessä podcastissa on ihailtavan myrkyllinen sävy.

Laiska , veltto, saamaton. Mikähän asenneongelma sillä on?

Työuupumusta ei edelleenkään tunnisteta eikä aina edes hyväksytä oikeaksi sairaudeksi. Eikä työuupumus kelpaa myöskään sairausloman perusteeksi, vaan sen kylkeen pitää saada diagnoosi esimerkiksi masennuksesta.

# data[].attributes.attachment_link.title
Podcast-arvostelu | Uppoava v***n laiva tarjoaa raivorehellistä vertaistukea työssään uupuneille

# data[].attributes.attachment_link.description
Heta Tuppuraisen työelämäkriittisessä podcastissa on ihailtavan myrkyllinen sävy.

# data[].attributes.body
"Lähtijät on työelämä-podcast irtisanoutumisista ja niiden syistä. Jaamme podcastissa nimettöminä lähtijöiden tarinoita ja pohdimme yhdessä työelämän asiantuntijoiden kanssa, olisivatko tarinat voineet päättyä toisin."

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Nostamme esille vaiettuja aiheita työpaikkojen suljettujen ovien takaa ja tuomme ratkaisuehdotuksia pöytään - tavoitteenamme rakentaa tulevaisuuskestävää työelämää.

Lähtijät on työelämä-podcast irtisanoutumisista ja niiden syistä. Jaamme podcastissa nimettominä lähtijöiden tarinoita ja pohdimme yhdessä työelämän asiantuntijoiden kanssa, olisivatko tarinat voineet päättyä toisin.

​

Jokainen podissa jaettu Lähtijät-tarina on yhdistelmä useamman ihmisen kokemuksia samasta teemasta - näin kukaan yksittäinen henkilö ei ole tunnistettavissa.

​

Lähtijät-podcastissa vuorottelevat anonyymit tositarinat ja asiantuntijakommentit, joista juontajat Liisa Holma, Ulla Jones ja Minna Ruusuvuori keskustelevat ja jakavat omakohtaisia kokemuksia.

​

Podcastissa ei osoitella sormella eikä anneta oikeita vastauksia, vaan nostetaan julkiseen keskusteluun aiemmin vaiettuja aiheita. Podcast avaa lähtemisen syitä, kun lähdön kimmokkeena on olemassa olevan työpaikan epäkohta, ei uusi ura-askel tai parempi palkka toisaalla.

​

Tavoitteenamme on edistää parempaa työelämää, työhyvinvointia ja johtamista!

Me olemme Lähtijät!

Lähtijät-podcast on Liisa Holman, Ulla Jonesin ja Minna Ruusuvuoren yhteistuotanto. Naiset toimivat podcastin tuottajina ja juontajina päivätyönsä ohessa.

Lähtijät-podcast on parasta, mitä tämän maan työelämässä on tapahtunut aikoihin. Tämä voisi olla jokaisen työelämässä mukana olevan perehdytystä. Siinä samalla jokaisen yritysjohtajan ja hallituksen pakollista "pysytään ajan hermolla"-oppimatkaa.

Itse asiassa, saisi olla jo koulutuksissa ihan oma kurssinsa 😃

Lähtijät nostaa esille tärkeitä aiheita ja pohtii, miten voisimme tehdä työelämästä paremman ihan meille kaikille. Sekä alaisten, johtajien että johtajien johtajien olisi hyvä kuunnella tätä podia, jotta voisimme aidosti viedä eteenpäin parempaa työkulttuuria!

Nimeään suurempi podcast, joka ei ole vain lähtijöille tai irtisanoutumista pohtiville, vaan ihan jokaiselle. Upeat hostit tuntuvat niin samanhenkisiltä (itseni kanssa), ja huomaan usein ajattelevani, että heidän kanssaan olisi varmasti helppo ystävystyä :). Viisaita, lempeitä, pohdiskelevia ja topakoita Naisia - ja aiheet superajankohtaisia. Kiitos Lähtijät.

Kumppanit

# data[].attributes.attachment_link.title
Lähtijät Podcast | Tositarinoita työelämästä

# data[].attributes.attachment_link.description
Lähtijät on työelämä-podcast irtisanoutumisista ja niiden syistä. Lähtijöiden tositarinoita ja pohdintaa paremman työelämän rakentamiseksi. Kuuntele nyt!

# data[].attributes.body
Työpäivää! -podcast on Akava-yhteisön yhdessä tuottama podcast-sarja, jossa keskustellaan suoraan ja avoimesti työelämän ilmiöistä ja haasteista.

# data[].attributes.attachment_link.description
Työpäivää!-podcastissa keskustellaan suoraan ja avoimesti työelämän ilmiöistä ja haasteista. Anna Soraisen luotsaama podcast johdattaa yhdessä asiantuntijavieraiden kanssa kuuntelijat työelämän moninaisten ilmiöiden pariin.

# data[].attributes.body
Työelämästä -podcastin tarkoituksena on parantaa työelämää ja etenkin tietoisuutta hyvästä sellaisesta. Pureudumme modernissa työelämässä puhuttaviin asioihin ja ilmiöihin, yhdessä kulloiseenkin aihealueeseen liittyvän vieraan kanssa.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
työelämästä by tomi ja jani tyoelamasta työelämä tyoelama verkkoperä valkonen "tomi verkkoperä" "jani valkonen" "heidi pitula" pitula with heidi ja jani podc...

# data[].attributes.attachment_link.description
Työelämästä -podcast on Heidi Pitulan ja Jani Valkosen isännöimä keskusteluohjelma, tarkoituksenaan parantaa työelämää ja etenkin tietoisuutta hyvästä sellaisesta. Pureudumme modernissa työelämässä puhuttaviin asioihin ja ilmiöihin, yhdessä kulloiseenkin aihealueeseen liittyvän vieraan kanssa. Nämä aihealueiden keskustelut ovat vielä pilkottu erikseen omiksi yksittäisiksi jaksoikseen, jotta kuuntelukokemus olisi mahdollisimman helppo ja kuulija saisi niistä parhaan mahdollisen hyödyn.

# data[].attributes.attachment_link.title
BIG BANG - Kuinka kaikki vain romahtaa? | Susani Mahadura - burnout

# data[].attributes.attachment_link.description
Susanin Mahadura sairastuu uupumukseen, ottaa nauhurin ja alkaa dokumentoida elämäänsä. Ensimmäisessä jaksossa kuullaan mistä kaikki alkoi - lääkärin diagnoosi, Susanin itkuinen ääniviesti ystävälle. Jaksossa Susani kohtaa lähipiiriään, äidin ja kumppaninsa sekä asiantuntijan Jari Hakasen, joka on tehnyt koko elämäntyönsä tutkien työhyvinvointia ja työssä jaksamista sosiaalipsykologian professorina.

# data[].attributes.body
“Women face gender discrimination throughout our careers. It doesn't have to derail our ambitions

— but how do we prepare to deal with it? There's no workplace orientation session about

narrowing the wage gap, standing up to interrupting male colleagues, or taking on many other

issues we encounter at work. So HBR staffers Amy Bernstein, Amy Gallo, and Emily Caulfield are

untangling some of the knottiest problems. They interview experts on gender, tell stories about

their own experiences, and give lots of practical advice to help you succeed in spite of the

obstacles.”

Relevantteja jaksoja esim.

- Managing Burnout

- The Essentials: Dealing with Stress

- So Many Feelings, Too Many?

- How We Take Care of Ourselves

Ja paljon muita. Heillä on myös paljon podcastejä johtaja-asemassa oleville.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Conversations about where we're at and how we move forward.

About the hosts

Amy Bernstein is the editor of Harvard Business Review, where she oversees the magazine and its team of editors. She's also the vice president and executive editorial director for Harvard Business Publishing, responsible for the editorial strategy and content development of the learning and educator assets for HBP's Corporate Learning and Higher Education businesses.

Amy Gallo is the author of the HBR Guide to Dealing with Conflict and Getting Along: How to Work with Anyone (Even Difficult People). She is also a contributing editor at Harvard Business Review. She writes and speaks about workplace dynamics, communication, feedback, and emotional intelligence.

# data[].attributes.attachment_link.description
Conversations about where we're at and how we move forward.

# data[].attributes.body
Podcast-sarja, jossa teknologia-alalla uraa tehneet naiset kertovat omista poluistaan,

kokemuksistaan ja valinnoistaan. Luvassa on keskustelua siitä, minkä pitäisi muuttua, että

teknologia-ala olisi yhä useamman naisen valinta.

# data[].attributes.attachment_link.description
Statistics show that stress and burnout are affecting more women than men en masse. Why – and what happens next?

# data[].attributes.body
Anne Brunila

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
‹ Takaisin Blogit-pääsivulle
Huijarisyndrooma on salakavala kaveri. Se saa meidät luulemaan, ettemme osaa oikein mitään - emme ainakaan riittävästi. Se estää meitä tarttumasta niihin tilaisuuksiin, jotka kutkuttaisivat meitä eniten. Se vähättelee onnistumisemme, paisuttelee kritiikkimme ja uskottelee, että ihan kohta kaikki muutkin huomaavat, että emme riitä.

Siis mistä on kyse, miksi meillä on se ja mitä sille voi tehdä? Koodarikuiskaaja Elisa Heikuran avulla tunnistat huijarisyndrooman - haasta omasi!

Puhuja
Elisa Heikura | Koodarikuiskaaja.
Elisa opettaa piinkoville teknisille ammattilaisille pehmeitä työelämätaitoja, kuten vuorovaikutusta ja itsetuntemusta. Hän on hitaasti omasta huijarisyndroomastaan toipuva tehokas yksinyrittäjä.
Koodarikuiskaajan saitti Tapahtumassa käytetty materiaali
#MimmitKoodaa tapahtumissa tutustutaan monipuolisesti IT-toimialan aiheisiin asiantuntijoiden kanssa. Kaikki tapahtumamme ovat maksuttomia kohderyhmällemme. Lähetämme osallistumisohjeet ja linkin ennakkoon ilmoittautuneille lähempänä tapahtumaa.

Voit esittää toiveita tulevista sisällöistä laittamalla meiliä osoitteeseen info@mimmitkoodaa.fi

#MimmitKoodaa Pohjois-Karjala

Paikallisen #MimmitKoodaa Pohjois-Karjala -hankkeen avulla pääset rennolla otteella tutustumaan IT-alaan ja sen mahdollisuuksiin. Hanke toteuttaa Pohjois-Karjalan maakuntaohjelmaa (POKAT 2021, painopisteenä koulutus ja osaaminen). Hankkeen toteututusaika on 01.03.2021 - 30.04.2023 ja sitä on mukana rahoittamassa Euroopan sosiaalirahasto ja Etelä-Savon ELY-keskus - Vipuvoimaa EU:lta!

# data[].attributes.attachment_link.title
Webinaari: Selätä huijarisyndrooma - Mimmit koodaa

# data[].attributes.attachment_link.description
Koodarikuiskaaja Elisa Heikuran avulla tunnistat huijarisyndrooman ja pääset haastamaan tätä tunnettua syndroomaa!