# data[].attributes.body
Personalment, a les dues ens han agradat bastants les reflexions que han fet tant pare com filla durant el llibre. Hi ha hagut capítols que ens han interessat més, i altres que gens, com el dels robots. En cada capítol, es pot veure com la Marta s'esforça més per preguntar-li qüestions filosòfiques al seu pare, i com més parlen, ella s'acaba sentint molt més propera a ell i per tant la seva relació va millorant.
Si que es veritat, que el vocabulari ens ha dificultat bastant la comprensió, ja que hi ha paraules que no s'enten gaire i el pare moltes vegades es fa embolics. Costa bastant seguir-li el fil i entendre tot el que vol dir. Tot i així hem après molt vocabulari filosòfic d'aquest professor i moltes de les reflexions que fa són molt interessants.
El més important que hem après és a fer-nos preguntes, és a dir qüestionar-ho tot, i no conformar-nos amb qualsevol definició o amb l'opinió d'un adult, pel simple fet de ser adult. Hem aprés que no totes les preguntes tenen una resposta concreta, i que si no la trobem no ens hem de frustrar o encallar, si no que ho hem d'acceptar i oblidar-ho una mica. Finalment, hem de tenir sempre present el significat de la vida i els valors que volem transmetre al món i als altres, és a dir, que no estem al món per omplir un buit, si no que hem d'existir i ser, i no només estar.

# data[].attributes.body
La Marta arriba a casa preguntant-li al seu pare, si les persones que tenen el mateix nom son iguals. És a dir, si existeix alguna relació entre una cosa i el seu nom. Aleshores començen a parlar sobre el nom que tenen els objectes i si realment els anomenem així perquè ens ho han inculcat o perquè hi ha algun significat al radere. Finalment acaben parlant sobre el llenguatge, i que no només són paraules, és a dir, que podem transmetre molt més del que creiem amb el que diem.

# data[].attributes.body
En aquest capítol, la Marta vol saber si és possible que un robot tingui sentiments o que pot arribar a sentir. Un robot no té sentiments, i al final això és el que ens diferència d'ells, que no poden sentir, ni actuar de manera independent. Els robots sempre segueixen ordres amb un objectiu final per complir. Aleshores, perquè alguns sembla que si que pensen per si mateixos? Hem de tenir present que qui crea i programa un robot, és una persona amb sentiments, per això les decisions que pren, potser s'assemblen en les l'humà.
Finalment, parlen sobre l'experiment d'Alan Turing, un famós matemàtic. Aquest consisteix en parlar per un ordinador, i tu has d'adivinar si parles amb una persona o amb un robot. Això podria demostrar lo semblants que podem arribar a ser sense que ens adonem.

# data[].attributes.body
En aquest capítol, la Marta li explica al seu pare que en Xavier, un antic company de clase, va haver de marxar perquè rebia bullying. Tot i que ella ho va veure tot no va poder fer molt. Aleshores, comencen a parlar sobre les accions i les intencions, és a dir, tenir una bona intenció sempre et porta a fer una bona acció? El seu pare li posa diferents exemples sobre persones que volien fer el bé, que tenien bones intencions, però que per fer-les tenien accions dolentes. Aleshores, el fi no justifica els medis.

Per tant, ella arriba a la conclusió de que una acció s'ha de valorar per tot, pel que t'ha portat a fer una cosa, pel que has fet, i per les conseqüències que hi ha al darrere. També es menciona la presència del karma en les nostres vides, és a dir, que tot torna.

# data[].attributes.body
En aquest capítol, la Marta li planteja al seu pare la següent qüestió: podem conèixer el futur? El seu pare li explica que la ciència fa moltes prediccions sobre com poden ser les coses o com seran. Alguns fets passen per casualitat, però d'altres estan regits per lleis. Li posa l'exemple de la psicologia, una ciència que a partir de les característiques d'una persona pot predir com será o el que pot fer en un futur. Per exemple els psicòpates o sociòpates, tenen un gen comú que si s'identifica es pot predir el que fará.
Finalment, el seu pare li diu que una de les coses dolentes de la filosofia es que s'han buscat definicions de conceptes molt generals, sense tenir en compte les excepcions o casos que no segueixen la norma.

# data[].attributes.body
La Marta comença el capítol preocupada dient-li al seu pare: Què sóc jo? Aquest li comença a explicar que antigament, els grecs amb els transplants de cor pensaven que una persona podia canviar totalment per tenir el cor d'una altra. Però ella pensa que on tenim tot, és al cervell i no al cor. Aleshores, els records es poden transferir?
A més a més, també li pregunta que com hauria sigut ella si els seus pares haguessin sigut uns altres i li afirma que la Marta d'ara no hauria existit mai.
Després parlen sobre la mort, i ella li comenta que el que li fa més por és perdre als seus pares, i que no ho podria suportar. El seu pare en canvi, li explica que ell va perdre al seu pare amb tan sols 13 anys, i que encara que no ho cregui, es por sobreviure. El capítol acaba amb la Marta dient-li que si no li agradaria que existés algun lloc on es poguessin retrobar, i que per això li convè creure en una altra vida.

# data[].attributes.body
Tornen a parlar sobre la llibertat, i la Marta té més preguntes que abans. Per fer el que vols, és suficient amb ser lliure? És a dir, realment som nosaltres qui escollim fer o no fer les coses?
El seu pare, li diu que els valors d'una persona, són els que la porten a fer accions per conseguir el que volen. Per tant, aquests desitjos que tenim han d'estar relacionats amb els nostres valors. Un factor que importa molt, segons el seu pare, és la educació, que ens fa veure-ho tot d'una altra manera. Com ja es va mencionar en el capítol anterior, ets totalment lliure quan prens una decisió sabent quines altres possibilitats tens, i l'educació és un dels factors que ens ajuda a ser més lliures, ja que som més conscients dels nostres desitjos i si estan relacionats amb els nostres valors.

# data[].attributes.body
La pregunta que planteja la Marta en aquest capítol és: "què és la bellesa"? El seu pare li diu que moltes vegades depèn del que sentim, però aleshores, hi ha alguna cosa, que tots puguem sentir alhora? També parlen sobre el tema dels estereotips, i la Marta li diu que realment el problema és quan no t'agrades a tu mateixa.
Finalment, diuen que la bellesa no és tan fàcil de captar, i que no hi ha un termòmetre per mesurar-la. No és només el teu cos el que determina si ets més vàlid o si mereixes més amor.

# data[].attributes.body
En aquest capítol es planteja la següent afirmació proposada per la Marta: "els gossos veuen en blanc i negre, per tant no veuen les cosses com són realment". Llavors, el seu pare li planteja; com són les coses en realitat? La Marta afirma que les cosses veritables són com les veiem els humans encara que hi hagin animals que també vegin colors peró diferents als nostres. El seu pare decideix fer-li reflexionar, per extreure els seus arguments peró resulta que no en té. En aquest moment, el seu pare li diu que sempre és millor informar-se d'un tema, i no creure que ja ho sabem tot perquè ens acabarem convertint en uns inclutes. Finalment, és menciona i comenta que tots mirem les cosses d'una perspectiva diferent i que aixó influeix a l'hora de tenir la idea sobre un aspecte i, no per aixó algú ha d'estar equivocat.

# data[].attributes.body
En aquest capítol es parla de les diferents tradicions que hi han en els diferents païssos o continents. Comenten que hi han constums que van molt en contra o que són totalment oposades a les seves i que per tant no estan gens d'acord. Finalment arriebn a la conclusió de que cadascú te les seves creences i costums i per molt que no ens agradim o no estiguem d'acord les hem d'acceptar i respectar.

# data[].attributes.body
En aquest capítol la Marta comença plantejant-li al seu pare la següent pregunta: tu què creus que és la llibertat?
Per a ella, la llibertat vol dir fer el que tu vulguis i més desitgis. Aleshores el seu pare li pregunta què és el que més desitja fer ara mateix, i ella li diu jugar al Cluedo. Però després li dona l'opció de jugar al Cluedo o d'anar a un concert, i la Marta obviament escull anar al concert. Per tant, quan prens una decisió i et creus lliure perquè és el que més desitges, realment ho ets? o no coneixes les altres possibilitats?
Finalment, acaben arribant a la conclusió que per considerar-te completament lliure al prendre una decisió s'han de conèixer les altres opcions que tens i les conseqüències que comporten.