# data[].attributes.headline
יובל לאובשטיין- סליחה על השאלה הטרדות מיניות

# data[].attributes.subject
יובל לאובשטיין- סליחה על השאלה הטרדות מיניות

# data[].attributes.body
https://youtu.be/p4tiyxrKvl0

# data[].attributes.body
https://youtu.be/SQPQ_3-bASk מחזמר אילת

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=OZTuXuTg2wM&t=188s

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
הנה המלים שכתב דן אלמגור בכשרון רב ובהומור בריא:

כשאת אומרת "לא", למה את מתכוונת?
למה את מתכוונת, כשאת אומרת "לא"?
האם ה"לא" הוא "לא" - ובאמת
אולי הוא רק "אולי, אך לא כעת",
או שה"לא" הוא רק "עוד לא"
אולי הוא "או", אולי הוא "בוא"
כי את אומרת "לא" כל כך בחן
שהוא נשמע לי עוד יותר מזמין מ"כן".

השיר מביא בצורה טבעית וחביבה דילמת נעורים מוכרת: אני מניח שכל אחד ואחת יסכימו איתי ש כל נערה, בכל תהליך של חיזור, בהתחלה אומרת לא (ואוי לנו אם זה לא היה כך!).

כל תהליך החיזור בטבע הוא תהליך שמטרתו לאפשר לזכר לשכנע את הנקבה להזדווג איתו. ברוב המקרים הנקבה היא בררנית ואינה נענית לכל זכר, היא רוצה להבטיח מצויות בו התכונות המתאימות שאותן היא רוצה עבור צאצאיה. מכאן שכל רעיון החיזור הוא ניסיון לשכנע את הנקבה הבררנית לומר כן, אחרי שאמרה לא.

בכל חברה, גם אצל בעלי חיים, מכיוון שהנקבה היא הבוחרת את הזכר, צריכה להיות לה גם אפשרות לומר "לא" נחרץ וחד משמעי. והזכר צריך גם להבין את המסר הנחרץ, לוותר ולמצוא לעצמו שידוך אחר.

אבל איך מעבירים מסר חד משמעי זה כבר דיון אחר ולא אכנס אליו כאן.

חשוב רק שנזכור כי (וסליחה שאני מדבר כביולוג):

א. תגובה ראשונית וטבעית של כל נקבה לחיזור זכרי היא לא. הנקבה היא הבוחרת את הזכר הרצוי לה והיא בררנית.

ב. תהליך של חיזור הוא מערכת שתפקידה לאפשר לזכר לשכנע את הנקבה הממאנת להזדווג איתו.

ג. כל תהליך חיזור מתחיל ב"לא" של הנקבה.

ד. התהליך יכול להסתיים בשכנוע הנקבה לומר כן במקום ה"לא", אבל צריכה להיות לה גם האפשרות לומר לא נחרץ וחד משמעי שיגרום לזכר לוותר ולחפש לעצמו שידוך אחר.

בעקבות התייחסותו של השופט מישאל חשין לשיר "כשאת אומרת לא", הוסיף הפזמונאי דן אלמגור בית שמבהיר את העניין:

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
אבולוציה של מיניות

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
שירים ארוטיים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
שירים אירוטיים

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
ארוטיקה בזמר העברי

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Truppo Websites - https://www.truppo.co.il - Developed by Artvision Ltd

# data[].attributes.attachment_link.title
שירה בציבור - מרכז תרבות ידע ופנאי

# data[].attributes.attachment_link.description
הנה המלים שכתב דן אלמגור בכשרון רב ובהומור בריא: כשאת אומרת "לא", למה את מתכוונת? למה את מתכוונת, כשאת אומרת "לא"? האם ה"לא" הוא "לא" - ובאמת אולי הוא רק "אולי, אך לא כעת", או שה"לא" הוא רק "עוד לא" אולי הוא "או", אולי הוא "בוא" כי את אומרת "לא" כל כך בחן שהוא נשמע לי עוד יותר מזמין מ"כן".

# data[].attributes.headline
גיל ליבשטיין

# data[].attributes.subject
גיל ליבשטיין

# data[].attributes.body
https://www.1202.org.il/local/telaviv/information/what-is/myths-and-statistics

# data[].attributes.body
רותם בבלי

# data[].attributes.body
https://youtu.be/c-j7LQPQTlM

# data[].attributes.headline
אביעד ויצמן - התגובות שקיבלה המעריצה שסירבה לנשק את מאלומה.

# data[].attributes.subject
אביעד ויצמן - התגובות שקיבלה המעריצה שסירבה לנשק את מאלומה.

# data[].attributes.body
https://www.mako.co.il/good-evening-with-guy-pines-articles/Article-b45072a9ec65461006.htm

# data[].attributes.headline
גיל ליבשטיין- מפצה על שיעור קודם♥️

# data[].attributes.subject
גיל ליבשטיין- מפצה על שיעור קודם♥️

# data[].attributes.body
https://www.instagram.com/p/CE9fm4HMsxk/?igshid=11ytbebzolrqc

# data[].attributes.headline
האם הקורבן אינו יכול להמשיך נפשית ייעשה ההטרדה?

# data[].attributes.subject
האם הקורבן אינו יכול להמשיך נפשית ייעשה ההטרדה?

# data[].attributes.body
אף פעם לא הבחנתי כמה שהשמים ריקים כמו אז שרבצת עלי במלוא כובדך וניסרת.
נשיפותיך החמוצות על פני ואני מביטה למעלה מחפשת משהו להאחז בו ואין
וכה מושפלת..מושפלת..מושפלת!
עכשיו גם אתם בוכים
ותמיד מאוחר
זה הבכי שלכם!האפילוג השמנוני לכל מחזות התואבה שבעולם!
אני כל כך שונאת אתכם

ואתה,אתה שלי,אתה תמות בשבילי, שמחת קצת על פירפורי, עכשיו תורי לשמוח על שלך
מפיך השתרבבה לשון כחלחלה ומפי לשון ורדרדה מפזזת,
ובפעירת פיך במחנק,אסגור את רגלי,באנחת רווחה

כי אני היא שאהפוך אותך למת,לגופה,לאבק,לשבריר אויר,ללא כלום.

חנוך לוין, משפטי אונס ואחרים
נעם זוננשיין

# data[].attributes.body
אביב חביה

# data[].attributes.body
רותם בבלי

# data[].attributes.body
שירה חדוות
כל החבר'ה
מוניקה סקס

כל החבר'ה עברו בתוכך כאילו שאת רכוש ציבורי
אבל הם לא מהסוג שהולך לכלא הם מהסוג שהולך לקרבי
הם מהסוג שמרים את הדגל בטקסים בבית ספר ובתנועה
הם למדו בצופים איך לקשור את החבל
והרבה יותר קל לקשור בחורה

כל החבר'ה חוזרים כל לילה לביקור בתוכך
הרופאים מקשיבים אם משהו זז בבטן אבל הם לא מקשיבים ללבך
כי אין תרופה לאבן בנפש לזה אי אפשר לעשות הפלה
הרופאים מרוצים הניתוח הצליח ומעכשיו את לא חולה

כל החבר'ה הביעו צער שכל הסיפור הסתבך
וחרטה וכל החרא אז למה הם לא מפסיקים לחייך
כי השופט הקל את העונש כי לא צעקת ולא היית בתולה
החוק היבש לא נרטב אף פעם
אפילו לא מדמעה של ילדה

# data[].attributes.headline
למה יש פחות דיווחי אונס של גברים? לא כי זה קורה פחות אלא כי זה המצב.

# data[].attributes.subject
למה יש פחות דיווחי אונס של גברים? לא כי זה קורה פחות אלא כי זה המצב.

# data[].attributes.body
נעם זוננשיין

# data[].attributes.headline
היא ילדה רעה דבורי. 

# data[].attributes.body
היא ילדה רעה דבורי. היא אוהבת לשחק בחצרות אחוריות. היא טיפוס כזה, שמתגרה בסכנה. באלימות. בהתבזות. מיותר להוסיף, שלא מעודף אהבה וילדות מאושרת אנשים הופכים למין טיפוסים, שמחפשים את תשומת הלב דווקא באיזורים החשוכים. אז היא מין ילדה כזאת. אז מה?!! מה זה אומר?!! שהיא רצתה, ששלושה נערים ישכבו איתה? וישפילו אותה? ויהפכו אותה לבול עץ אילם? היא רצתה לשחק איתם, והם ידעו, שהיא רק רוצה לשחק. אבל הם השתמשו במשחקים. הם טשטשו את הגבול בזדון. הם חדרו לגופה ולנפשה בכוח מחופש למשחק. אז אם לא היו להם רחמים או שליטה עצמית, אז כמו במשחקים- מי ששובר את הכלים- הוא המפסיד.

משחקים בחצר האחורית, נעם זוננשיין

# data[].attributes.body
נועה איפלח

# data[].attributes.headline
רוני קולדורף

# data[].attributes.body
רוני קולדורף

# data[].attributes.attachment_link.title
האונס בשומרת

# data[].attributes.body
גיל קלאוזנר - האונס באילת- איבוד צלם אנוש

# data[].attributes.body
https://www.instagram.com/tv/CE1JIzgBx_k/?igshid=1dfwqfbfwzt41

# data[].attributes.body
נועה שביט

# data[].attributes.attachment_link.title
כשאת אומרת לא

# data[].attributes.headline
יעל כידור - קטע מאת 

# data[].attributes.body
יעל כידור - קטע מאת אליסף

# data[].attributes.body
https://www.instagram.com/p/CEG8Tqgsm6lqb_lUN7d8Y9IXXpbxNOPdIuewvQ0/?igshid=xlpehsi8pmlk

# data[].attributes.body
רוני מיכאל

# data[].attributes.body
לינוי מדר

# data[].attributes.attachment_link.title
בית ספר בכפר סבא

# data[].attributes.headline
היכולת להגיד מה מפרי

# data[].attributes.body
היכולת להגיד מה מפריע לי

# data[].attributes.body
https://youtu.be/N9OFtvlBEGg

# data[].attributes.body
https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-3857089,00.html

# data[].attributes.body
https://www.ynet.co.il/health/article/r1CtyefVv?utm_source=m.ynet.co.il&utm_medium=social&utm_campaign=whatsapp

# data[].attributes.body
https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-1942233,00.html?utm_source=m.ynet.co.il&utm_medium=social&utm_campaign=whatsapp&utm_term=1942233

# data[].attributes.headline
מחזמר על מקרי האונס

# data[].attributes.subject
מחזמר על מקרי האונס

# data[].attributes.body
https://youtu.be/SQPQ_3-bASk

# data[].attributes.headline
ליגל גביזון 

# data[].attributes.subject
ליגל גביזון 

# data[].attributes.attachment_link.title
אל תעברי לבד ילדה ברחוב- חצאית כאן קודקוד

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי

# data[].attributes.attachment_link.title
היהודים באים | עונה 3 - משה ומרים - לא תאנוס

# data[].attributes.body
אלה פלג

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי

# data[].attributes.attachment_link.title
היהודים באים | עונה 3 - משה ומרים - לא תאנוס

# data[].attributes.body
עדן חן

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי

# data[].attributes.attachment_link.title
היהודים באים | עונה 3 - משה ומרים - לא תאנוס

# data[].attributes.body
אלה פלג

# data[].attributes.body
האונס והרצח של לאה דרקין

# data[].attributes.body
הילה נחמיה

# data[].attributes.body
עדן חן

# data[].attributes.attachment_link.title
מילים לשיר כל החבר'ה - מוניקה סקס

# data[].attributes.attachment_link.description
מילים לשיר כל החבר'ה של מוניקה סקס באתר שירונט. אתר שירונט מספק מידע על כל האמנים בישראל ובעולם, כולל מילים לשירים, אקורדים, קליפים ועוד

# data[].attributes.body
https://www.ynet.co.il/entertainment/article/rJQelHAXv?utm_source=m.ynet.co.il&utm_medium=social&utm_campaign=whatsapp

# data[].attributes.body
https://www.ynet.co.il/entertainment/article/rJQelHAXv?utm_source=m.ynet.co.il&utm_medium=social&utm_campaign=whatsapp

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מעשי אונס שבוצעו בנערה מקיבוץ שמרת בשנת 1988 והשפעתם על המשפט בישראל

פרשת האונס בשמרת הוא כינויה של סדרת מעשי אונס שהתרחשו ב קיבוץ שמרת בשנת 1988. חבורת נערים, חלקם בני הקיבוץ, התארגנה כדי להערים על נערה בת 14 וחצי, בת הקיבוץ, ולבצע בה אונס במשך מספר ימים, ביחידות ובקבוצה. הפרשה עוררה הדים רבים בישראל והביאה לשינוי בהתייחסות ה חוק למעשה אונס.

נגד שמונה מהחשודים באונס הוגש כתב אישום ל בית המשפט המחוזי ב חיפה. הם זוכו מחמת הספק, אך בעקבות לחץ ציבורי, הוגש ערעור על ידי המדינה ל בית המשפט העליון נגד ארבעה מהם: נדב ביטון, אריק חזון, אופיר בארי וצפריר צביסון. ארבעתם הורשעו ונגזר עליהם מאסר בפועל. בפסק הדין נאמר כי חובה על הגבר לחפש ולוודא את הסכמתה המפורשת של האישה לפני מגע מיני איתה, וכי אם לא ניתן אישור כזה, מדובר באונס.

הנאנסת, יעל גרימברג, חשפה את זהותה בשנת 2001. מאז האונס, מצבה הבריאותי והנפשי הדרדר, ובשנת 2007 ניסתה לשים קץ לחייה.[1]

מעשי האונס התרחשו בין 10 ל־ 14 באוגוסט 1988. הנאנסת, בת הקיבוץ, נאנסה בראשית על ידי אחד הנערים המבוגרים ממנה בקיבוץ. במהלך הימים הבאים היא הועברה בין הנערים האחרים שאנסו אותה גם הם. הנערים, בני השכבה הבוגרת (עולים לכיתה י"ב), היו בגילאי 16.5 עד 17.5.

בתקופת מעשי האינוס, אחד הנערים ניסה לשכנע את הנערה כי הוא יגן עליה ולא ייתן לאחרים לגעת בה, אולם לאחר ששכב איתה, בהסכמתה, הודיע לחבריו "שיש אחת שמזדיינת" ובכך עודד את המשך מעשי האונס. נער אחר ניצל את הערצתה אליו כדי לשכנע אותה לנסוע איתו לשדות, שם הוא השאיר אותה ברכב עם שניים מחבריו. המצב הגיע לכדי כך שהם קיימו "תורים" ולוח זמנים לאנוס אותה. במסגרת האירועים היו מקרים שבהם אנסו אותה יותר מנער אחד בו-זמנית. מעשי האינוס החלו בסביבת הקיבוץ, בחדרה של הנערה, ונמשכו במקומות שונים בהם השדות מסביב לקיבוץ, מפעל הרהיטים של הקיבוץ, בוסתן הגליל, וחוף הים ב עכו.

לפי עדויות כל המעורבים, יחסי המין לא היו ביוזמת הנערה, אלא היו יוזמה של חבורת הנערים. היא טענה כי המעשים נעשו שלא מרצונה ואגב השמעת איומים, תוך שהיא ניצבת מול חבורה מאורגנת המנצלת אותה מינית ונפשית. לטענת הנערים, המעשים נעשו בהסכמה ללא הבעת התנגדות וללא איומים. הנערה התלוננה בפני אחות הקיבוץ וסיפרה לה על המעשים. האחות הגישה לה טיפול רפואי אך נמנעה מלדווח על המקרה לרשויות. לאחר יומיים סיפרה הנערה על המעשים גם לאמהּ, ששכנעה אותה להגיש תלונה ב משטרה, חמישה ימים לאחר סיום מעשה האונס. הנערה אמרה כי פחדה לפרסם את דבר המעשים ובכך לצאת נגד בני הקיבוץ.

שנתיים לאחר שהפרשה נחשפה הוגש כתב אישום באונס נגד שמונה נערים. כתב האישום לווה בלחץ ציבורי למצות את הדין בפרשה זו. בשנת 1992 הם זוכו מחמת הספק על ידי השופט מיכה לינדנשטראוס ב בית המשפט המחוזי ב חיפה.[2] השופט טען כי גרסתה של הנאנסת לא אמינה:

"העדה עשתה עלי רושם של צעירה אינטֶליגנטית, בעלת כושר הבעה טוב, המוכנה נפשית היטב ל'מערכה' עם הסניגורים הנכבדים. מאידך, צר לי לציין, כבר בשלב זה, כי היו סתירות מהותיות ורציניות בעדותה של המתלוננת, סתירות אשר לא מצאתי להן הסברים מניחים את הדעת"

כמו כן קבע בית המשפט המחוזי כי כיוון שהנאנסת לא הביעה מפורשות סירוב לקיום יחסי מין אין הדבר מהווה אונס. השופט גם זקף לחובתה את העובדה כי בתקופה שקדמה לאונס היא קיימה מרצונה יחסים אינטימיים עם נערים מבוגרים ממנה ושקל את: "התנהגותה של המתלוננת במהלך תקופת התבגרותה, ניסיונה עם צעירים, מערכת היחסים הקרירה שבינה לבין אחותה מחד גיסא, וחוסר הפתיחות כלפי אמהּ ואביה החורג, מאידך גיסא".

בית המשפט ביקר את העובדה שהמתלוננת לא הגישה תלונה באופן מיידי: "מכל מקום, ספק בעיני אם בנתונים אלו יש הגיון בטענת המתלוננת כי 'מילאה פיה מים' ונכנעה לנאשמים מחשש ה'פרסום ברבים' ופגיעה בשמה הטוב". פסק דינו של השופט עורר ביקורת רבה בציבור.

פרקליטות המדינה הגישה ערעור ל בית המשפט העליון על זיכוים של ארבעה מהנאשמים: אופיר בארי, נדב ביטון, צפריר צביסון ואריק חזון. בשנת 1993, לאחר דיון בפני הרכב שכלל את נשיא בית המשפט העליון מאיר שמגר ואת השופטים מישאל חשין ו אליעזר גולדברג הורשעו הארבעה פה אחד.[3] פסק דין זה נחשב ציון דרך בפסיקה העוסקת בפשיעה המינית.

בפסק הדין נאמר כי חובה על ה גבר לחפש ולוודא את הסכמתה המפורשת של ה אישה לפני מגע מיני איתה. אם לא ניתן אישור כזה, קבעו השופטים, מדובר באונס. וכך כתב השופט מישאל חשין:

"גבר היוזם מגע אישות עם אישה, עליו הנטל לבקש הסכמתה של האישה, ועליו הנטל לקבל הסכמתה. ורק במקום בו הסכימה האישה - באחת מדרכי ההסכמה המקובלות: בין מקובלות על בני-אדם בכלל ובין מקובלות על הגבר והאישה המיוחדים - ניתן לומר כי מעשה האישות נעשה בהסכמתה של האישה. ואם לא נתנה האישה הסכמתה - הסכמה מפורשת או הסכמה במשתמע - יהיה מעשה האישות שלא בהסכמה. במקום בו עולה ספק אם הסכימה האישה למעשה אישות - או אם לא הסכימה - המסקנה חייבת להיות כי מעשה האישות היה שלא בהסכמה, וממילא נעשה "שלא בהסכמתה החופשית" של האישה."

לגבי הצדקת המעשים על ידי העלאת עברה המיני של הנאנסת כתב הנשיא שמגר:

"גופם של איש או של אישה הוא לעולם שלהם, ואין אישה הופכת חופשית לכול בשל כך שהיא מקיימת יחסים עם זה או אחר. הרצון לחזר אחרי אישה כדי לזכות בחסדיה, בין אם כבר זיכתה בהם מאן דהוא אחר ובין אם לאו, הוא לגיטימי, אך כך גם הזכות שלה לברור לעצמה בן-זוג ולהחליט בעצמה מהו שהיא מסכימה לו ומה לא."

בהקשר זה ציטט השופט חשין את שירו של דן אלמגור " כשאת אומרת 'לא', למה את מתכוונת?" ושאל: "האמנם כך הוא? האמנם 'לא' הוא 'אולי'? האמנם 'לא' הוא 'בוא'? האמנם 'לא' הוא 'כן', ואף 'עוד יותר מזמין מכן'?". חשין דחה מכל וכל את המסר שבמילות השיר, ואמר "'לא' הוא לעולם 'לא', ואין 'לא' שהוא 'כן'". בעקבות פסק הדין הוסיף אלמגור בית נוסף לשירו: "כשהיא אומרת 'לא' לזה היא מתכוונת".

הנשיא שמגר קבע כי גרסת הנאשמים לקויה מבסיסה:

"מי שמודה בקיום מגע מיני עם נערה בת ארבע-עשרה וחצי בנסיבות כמתואר, היינו מין קבוצתי, בסדרה, של ארבעה צעירים בני שש-עשרה וחצי עד שמונה-עשרה, הנכנסים למכונית או לחדר לפי תור, כאשר היתר נוכחים בחדר או מציצים מדי פעם דרך החלון, אינו יכול ליהנות מן ההנחה כי שתיקה כהסכמה דמיה. האם קטינה - אשר בפחד או בשל הלם או מבוכה אינה צועקת ואינה מכריזה על סירובה - נחשבת כמסכימה לאקט כמתואר, שבו נוהגים כלפיה כמו עם פרוצה מן השורה, ואף מבטאים זאת מילולית בפניות אליה?"

לשם קביעת העונש חזר התיק לבית המשפט המחוזי בחיפה, זה שבתחילה זיכה את הנאשמים. על נדב ביטון, אריק חזון ואופיר בארי נגזרו 15 חודשי מאסר בפועל. על צפריר צביסון - 12 חודשי מאסר בפועל.
"חבורת נערים בני כ-17 שנה, על גבול הבגרות, ניצבו מול נערה בודדת בת 14 וחצי בלבד, והם מתעללים בה, מכים אותה ונוהגים בה כבובת מין חסרת כל צלם אנוש על פני חמישה ימים רצופים", כתבו השופטים.

לאחר תום הפרשה עזבו מרצונם הוריה והיא את הקיבוץ ואילו אחותה נשארה להתגורר בקיבוץ. בני הקיבוץ המעורבים בפרשה הורחקו מהיישוב לתקופה מסוימת בהחלטה משותפת של חברי הקיבוץ, ואחד מהם לא הורשה לחזור להתגורר בו.

בינואר 2001 התראיינה הנאנסת ב תוכנית הטלוויזיה של יאיר לפיד, ולראשונה נחשף בציבור שמה: יעל גרימברג. בראיון סיפרה שהיא אם חד הורית לשלוש בנות.[4]

במהלך שנת 2007 חלה הידרדרות במצבה, ובנותיה נמסרו למשפחות אומנה. היא עצמה שהתה מספר פעמים ב בית חולים פסיכיאטרי. בנובמבר 2007 שלחה גרימברג הודעת ביפר לעיתונאי ובה היא הודיעה שבכוונתה להתאבד. עקב הודעת העיתונאי ל משטרה נמצא בביתה מכתב התאבדות. גרימברג נמצאה, בחיים, מספר שעות לאחר מכן.[1]

המחזה "משחקים בחצר האחורית" של המחזאית ובמאית התיאטרון עדנה מזי"א נכתב בהשראת המקרה.[5]

דן אלמגור, מחבר השיר "כשאת אומרת לא", שצוטט בפסק הדין, שינה בעקבות הפרשה את מילות אחד הבתים: "כשהיא אומרת 'לא' - לזה היא מתכוונת. לזה היא מתכוונת כשהיא אומרת 'לא!', לכן ה'לא!' שלה סופי, מוחלט. רק היא קובעת, לא שום בית-משפט."[6]

הספר "דבק שקדים או ציאניד" מאת הסופרת רקפת זהר סובב סביב משפט מתוקשר העוסק באונס קבוצתי שהתרחש בקיבוץ, אשר מעורר את זכרונות הגיבורה בנוגע לאונס שהתרחש בקיבוצה.

בעונה השלישית של סדרת הסאטירה "היהודים באים" הופיע מערכון שעוסק בדיון של אספת הקיבוץ בעקבות האונס, באופן שמבקר את תגובת הקיבוץ למעשה האונס.

יש הטוענים כי השיר "לדמעות יש פה" שכתבה סמדר שיר בביצוע שרית חדד נכתב בעקבות אירוע זה, אולם סמדר אינה מכחישה ואינה מאשרת את הדבר.[7]

השיר ״כל החבר׳ה״ של להקת מוניקה סקס נכתב בהשראת הפרשה

1. ^ 1 אלי לוי, יעל גרימברג: "לא יכולה לחיות", באתר nrg‏, 6 בנובמבר 20072

2. ^ ת"פ (חיפה) 290/90

3. ^ ע"פ 5612/92 מדינת ישראל נ' אופיר בארי ואח'. פ"ד מח(1), 302, ניתן ביום 9 בדצמבר 1993

4. ynet, ^ הנאנסת משמרת: "שהבנות שלי ידעו שאין מה להתבייש", באתר ynet, 25 בינואר 2001

5. יעל געתון, ^ הנאנסת מקיבוץ שמרת תובעת את הקאמרי, באתר הארץ, 26 בינואר 2011

6. ^ אריאנה מלמד, כשהיא אומרת לא, היא מתכוונת, באתר ynet, 25 באפריל 2008

7. [^ https://www.facebook.com/SmadarShirOfficial/posts/1454653094723333/ דף הפיססבוק של סמדר שיר

# data[].attributes.attachment_link.title
פרשת האונס בשמרת

# data[].attributes.attachment_link.description
מעשי אונס שבוצעו בנערה מקיבוץ שמרת בשנת 1988 והשפעתם על המשפט בישראל פרשת האונס בשמרת הוא כינויה של סדרת מעשי אונס שהתרחשו ב קיבוץ שמרת בשנת 1988. חבורת נערים, חלקם בני הקיבוץ, התארגנה כדי להערים על נערה בת 14 וחצי, בת הקיבוץ, ולבצע בה אונס במשך מספר ימים, ביחידות ובקבוצה.

# data[].attributes.headline
ערך מילוני- לאַ - אַ, +לתחילית המציינת שלילה

# data[].attributes.subject
ערך מילוני- לאַ - אַ, +לתחילית המציינת שלילה

# data[].attributes.body
מחזמר האונס. מגישה ליה שדה

# data[].attributes.body
https://youtu.be/ADtN30sZ5Vc כתבה על האונס באילת

סיון יונה

# data[].attributes.body
הצבת גבולות

# data[].attributes.body
גבולות

# data[].attributes.headline
לדעת להקשיב אביב

# data[].attributes.body
לדעת להקשיב
אביב רז

# data[].attributes.body
https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-4701928,00.html
אביב רז

# data[].attributes.body
כבוד

# data[].attributes.body
זה האונס מרמת השרון

# data[].attributes.body
האונס באילת