# data[].attributes.body
L'ocarina és un instrument musical de vent descendent dels xiulets, un dels instruments més antics de la història de la humanitat. L'ocarina europea moderna, dita clàssica és un instrument popular dissenyat a Itàlia pels volts del 1853 pel jovencell Giuseppe Luigi Donati, d'on li prové el nom, que és el diminutiu d'oca, és a dir, oqueta, en l'emilià-romanyol. Amés apareix a la saga de videojocs The Legend of Zelda.

# data[].attributes.body
El Saxhorn és un instrument de vent metall en forma de tuba vertical, dissenyat i desenvolupat originalment per Adolphe Sax. En la classificació Hornbostel-Sachs és un aeròfon de columna del tipus trompeta amb mecanismes per a modificar el so fonamental.

# data[].attributes.body
La corneta de vàlvules és un instrument de vent metall que imita la forma d'una banya animal i és utilitzada principalment en el jazz i en la música clàssica, principalment al segle xix a bandes militars europees.

# data[].attributes.attachment_link.title
Tierra de talento | Dani de Baza, la revolución de la corneta como instrumento

# data[].attributes.body
Pol: Jo crec que el nostre treball ha sigut productiu ja que està ben treballat. Hem après moltes coses més sobre els diferents instruments de la musica.
Marc:  Jo he après molt i crec què ho hem fet bé, ja què jo he aprofitat el temps a classe.

# data[].attributes.body
El contrafagot és un aeròfon, un instrument de vent de fusta, de la família de l'oboè. És similar al fagot, però força més gran. El seu ús en l'orquestra sempre ha estat excepcional.

# data[].attributes.body
El corn anglès és un aeròfon, un instrument musical de la família del vent de fusta, emparentat amb l'oboè tant per la seva estructura com pel seu timbre. En l'embocadura té una llengüeta de canya doble i el tub és lleugerament cònic.

# data[].attributes.body
Els instruments de vent-fusta són tots aquells instruments que es toquen bufant amb diferents tipus d’embocadura (canya senzilla, canya doble, bisell…) i estan construïts de fusta, però cal dir que hi han algunes excepcions com la flauta travessera i el saxòfon

# data[].attributes.body
El baix elèctric és un instrument de corda, electròfon, similar a la guitarra elèctrica però més gros i amb un so més greu. També està emparentat amb el contrabaix i, com aquest darrer, la seva funció principal és proporcionar la línia o part de baix a la música. És un instrument d'ús molt estès en la música popular contemporània.

# data[].attributes.attachment_link.description
A l'espai de L'Intèrpret del Club Banyetes t'expliquem com és el baix elèctric i com sona aquest instrument

# data[].attributes.body
Els instruments de vent-metall són tots aquells instruments que es toquen bufant amb una embocadura de broquet  i estan construïts de metall com la trompeta, la trompa, el trombó i la tuba.

# data[].attributes.body
El theremin, creat el 1919 per Léon Theremin (1896-1993), va ser un dels primers instruments musicals electrònics o electròfons de la història i el més antic que ha perdurat fins avui.

# data[].attributes.attachment_link.title
Concierto de Theremin (1/5) "La música que surge del aire", por Javier Díez Ena

# data[].attributes.body
Un mirlitó (també conegut com a kazoo) és un instrument membranòfon que es fa sonar parlant o cantant-hi, i que altera el so de la veu per mitjà d'una membrana vibrant

# data[].attributes.body
La cuica és un instrument musical membranòfon de fricció. La cuica de metall és la més comuna, però pot ser de fusta o, menys habitualment, de fibra de vidre. S'encaixa un extrem d'un escuradents de bambú en la superfície inferior del pedaç de tambor.

# data[].attributes.attachment_link.title
#AprendeMúsica | Instrumentos Caseros | la cuica | Clase 23

# data[].attributes.body
El triangle és un instrument de percussió de metall, pertanyent al grup dels idiòfons, perquè el so resultant és fruit de la vibració del metall després de ser colpejat amb la baqueta metàl·lica quasi sempre. De fet, és una modificació del sistre dels antics mesopotàmics i egipcis, que consisteix en un marc de metall, doblegat en forma de ferradura, un mànec i diverses varetes corbades als extrems. Es fa sonar agitant el mànec amb la mà, aleshores les varetes percudeixen els costats del marc sobre el qual es desplacen.

# data[].attributes.body
Un vibràfon és un instrument de percussió de so definit, identificat com a idiòfon segons la història de la classificació dels instruments musicals de Hornbostel-Sachs.

# data[].attributes.body
Un contrabaix és un instrument de corda fregada. És el més greu d'aquesta família. Té elements que el fan semblant a la viola, el violoncel i el violí, però també ha heretat característiques que són més pròpies de la viola d'arc. Per les seves dimensions es toca dret o assegut en un tamboret alt.

# data[].attributes.body
El címbal hongarès, també conegut com a címbal, és un instrument musical que té un origen una mica incert. Es creu que el poble gitano el va portar a Europa oriental aproximadament al segle XIII.

# data[].attributes.attachment_link.title
Cimbalom and Hammered Dulcimer Maker improvises

# data[].attributes.body
La balalaica és un instrument de corda pinçada originari de Rússia. Pertany a la família del llaüt i es caracteritza pel seu cos triangular, quasi pla, amb una petita boca de ressonància prop del vèrtex superior de la tapa, un coll llarg i estret, i tres cordes de metall. Es construeix en diverses mides

# data[].attributes.body
Rabec
El rabec és un instrument de corda fregada normalment amb el fons o darrere de la caixa de ressonància arrodonit i un perfil que des del coll fins a la caixa va augmentant gradualment.

# data[].attributes.attachment_link.title
Rebec :medieval music by Fabienne Pratali:"PLUIESs EN OC"

# data[].attributes.body
El langspil (significat: toc llarg) és una cítara de pedal tradicional d'Islàndia. Posseeix una corda melòdica amb generalment 2 cordes pedal.

# data[].attributes.body
Els instruments de corda percudida són aquells instruments de corda en què aquesta es posa en vibració en ser colpejada per un petit martell o unes palanques unides a les tecles. L'instrument de tecla més destacat és el piano, altres exemples són el clavicordi, el quijongo, el santur i el teclat, que també pertany a una altra família d'instruments.

# data[].attributes.body
Arpa

L'arpa és un instrument de corda pinçada, composta per un marc ressonant i una sèrie variable de cordes tensades entre la secció inferior i la superior. Les cordes poden ser pinçades amb els dits, les ungles o amb un plectre.

# data[].attributes.body
Els instruments de corda pinçada tenen en comú la manera de produir el so (sigui per pulsació o pinçament de les cordes), sinó també pels elements de la seva configuració, com ara la subjecció de les cordes entre les clavilles i un travesser (adherit a la tapa) que fa les funcions de pontet, la presència de trasts (també anomenats tons) en el mànec, etc.

# data[].attributes.body
Un instrument de corda fregada és instrument de corda en què el so s'obté fent lliscar un arquet sobre les cordes per fer-les vibrar. Són instruments dits melòdics o lineals, és a dir que produeixen una nota simple.

# data[].attributes.body
Els membranòfons són aquells instruments musicals que, en la classificació de Sachs-Hornbostel, produeixen el so mitjançant la vibració d'una o més membranes tenses, normalment col·locades sobre un ressonador.

# data[].attributes.body
Els idiòfons són, segons la classificació de Sachs-Hornbostel, instruments que produeixen el so a través de la vibració del seu propi cos. No hi ha una diferència específica entre la part que genera el so i la caixa de ressonància. Habitualment, tant aquests com els membranòfons es consideren instruments de percussió i els toquen els percussionistes encara que no tots siguin realment percudits.

# data[].attributes.body
Tots aquells en que el material que vibra és el corrent elèctric. Del grec électron (partícula de l'àtom generadora de l'electricitat) i phoné (so). Aquí hi hem de distingir dos instruments que són falsos electròfons com la guitarra elèctrica i el baix elèctric, ja que el so no el genera l'electricitat sinó les cordes i la electricitat l'únic que fa és amplificar-ho. Exemples d'autèntics electròfons en que el corrent elèctric vibra són el piano elèctric, l'orgue electrònic, el sampler i tota mena de sintetitzadors.

# data[].attributes.body
Un instrument musical de vent és aquell que genera un so quan es fa vibrar l'aire, normalment en forma d'una columna d'aire en el seu interior.

La freqüència de l'ona generada està relacionada amb la longitud de la columna d'aire -en el cas dels que en tenen, que són la majoria- i la forma de l'instrument. El timbre de cada instrument varia en funció de la seva construcció i la manera de fer-ne vibrar l'aire.

# data[].attributes.body
Els instruments de corda polsada, pinçada o puntejada són aquells instruments de corda en què la corda vibra després de ser polsada o puntejada pels dits, produint el so. A més dels dits, també es pot fer servir un plectre.
Hi han 3 tipus de cordòfons:
De corda fregada
De corda pinçada
De corda percudida

# data[].attributes.body
Un instrument musical és un artefacte o construït de manera que tingui unes peces que puguin ressonar en ser accionades amb el propòsit de generar música; és un dispositiu creat o adaptat per emetre sons musicals. En principi qualsevol objecte que produeixi so pot servir com a instrument musical, però l'expressió s'aplica generalment a enginys que tenen aquesta utilitat específica; és a través del propòsit que l'objecte es converteix en un instrument musical. Els instruments poden ser de cuir, de fang, de fusta, de metall…

# data[].attributes.body
Marc Casals i Pol Gris