# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Створюйте кращі уроки швидше

# data[].attributes.attachment_link.description
Відповідники - Перетягніть усі ключові слова до їх визначень.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Альбина Леонидовна

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Альбина Леонидовна

# data[].attributes.attachment_caption
Музей книги та друкарства

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Острозький замок

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Музей книги та друкарства м. Острога створено як відділ Острозького краєзнавчого музею за дорученням Ради Міністрів УРСР наказом Міністерства культури УРСР і відкрито 10 грудня 1985 року на кошти Товариств любителів книги Союзу РСР та Української РСР. Автор тематико-експозиційного плану музею - С. Позіховська, автор художнього оформлення - Є. Шаповалов (Ленінград).

В основу експозиції покладено значну книжкову колекцію, початки формування якої пов'язані з діяльністю Братства імені князів Острозьких, що поставило собі за мету відреставрувати замок князів Острозьких, створити в ньому історичний музей та бібліотеку. У 1910 році Братство відкрило в Острозі давньосховище, до якого і надійшли перші книги, серед яких Острозька Біблія 1581 року та ще 9 рукописних книг і стародруків.

Найактивніший період комплектування збірки - 1970-1990 роки, коли книги до музею надходили завдяки плідній співпраці з обміннорезервними фондами великих бібліотек - ім. М. Салтикова-Щедріна (Ленінград), ім. В. Леніна (Москва), ім. В. Вернадського (Київ), ім. В. Стефаника (Львів), ім. В. Короленка (Харків), Історичної та Парламентської бібліотек (Київ), бібліотеки держуніверситету ім. І. Франка (Львів). Значну кількість богослужбової літератури було отримано в результаті обстеження культових споруд на території Рівненської, Хмельницької, Тернопільської областей; ряд кириличних стародруків було придбано в родинах священнослужителів. Закупка експонатів також зіграла свою роль у поповненні книжкової колекції: частину книг було закуплено у жителів Острога, декілька - в букіністичних магазинах Москви ("Раритет", "Книжная находка", магазин №55). Велику допомогу у комплектуванні збірки надало Товариство книголюбів: вони передали підбірку факсимільних видань, 250 букварів мовами народів СРСР 1970-х років, колекцію радянських мініатюрних видань.

На сьогодні збірка нараховує 4 900 книг, що є експонатами основного музейного фонду, в тому числі майже півтори тисячі стародруків XVI-XVIII cтоліть та біля 150 рукописів XVI-ХХІ століть.

Музей розташовано у пам'ятці оборонної архітектури національного значення - Луцькій надбрамній вежі середини XVI століття. Вежа, зведена для захисту міста на підходах зі сторони луцького гостинця, відігравала роль центральної ланки в оборонній системі міста, і є рідкісним зразком оборонної споруди - барбаканом.

Барбакан (термін походить від середньовічного латинського barbecana - зовнішнє укріплення міста або фортеці) - елемент пізньосередньовічних фортифікацій, призначений для захисту підступів до міських брам. Складався з укріплень баштового чи бастіонного типу навколо зовнішньої брами, з'єднаних із внутрішньою міською брамою критим проходом, званим шиєю, всередині мав систему критих галерей, по яких ходила сторожа, спостерігаючи за околицями, та які викристовувалися захисниками міста при нападах ворогів.

Вежу проектував Якуб Мадлайн - руський архітектор кінця XVI - початку XVII століття, майстер львівського мулярського цеху. Походив з Ґраубюндену. Вважається автором костелу у Стрию (1599), церкви Святого Івана Хрестителя у Заславі (1599-1630-і рр.), костелу Святого Михайла і монастиря отців Бернардинів у Заславі (1602-1630-і рр.), Луцької брами у Дубно (1623), Татарської брами та Великої синагоги в Острозі. Брав участь у проектуванні бані Успенської церкви у Львові (1628).

Луцька башта впродовж багатьох років слугувала ключовою оборонною спорудою західної частини міських укріплень. План вежі складний, у вигляді прямокутника розмірами 13х8 м і овалу з розмірами по осях 20х13 м. Висота башти - 18 м. З обох боків до неї прилягали міські оборонні стіни. Увінчує вежу розкішний ренесансний атик, прикрашений білокам'яним різьбленням.

Мотиви різьблення різноманітні - волюти, розетки, пальмети. Автором атику острозьких веж вважають Петра Сперендіо, вихідця з швейцарського міста Врено. Гармонійні пропорції башти, тонко виконані декоративні деталі роблять Луцьку башту одним з найяскравіших творів української оборонної архітектури XVI ст.

Вежа розташована на узвишші, в частині міста, яку досі називають Красногоркою. За однією з версій назва означає Красива гора. Інша версія говорить про те, що тут знаходилося лобне місце - місце, на якому "рубали лоби" або "складали лоби", тобто місце для страт.

З цією місциною пов'язано кілька легенд. Одна з них розповідає про те, що раз на рік вночі тут із землі виринає колодязь, заповнений чарівною водою. Але зачерпнути цю воду, яка приносила здоров'я та багатство, було дуже не просто - потрібно бути дуже спритним, а ще знати певне заклинання, тому, що той, хто спробував, але не зміг - втрачав усе. Як і кожен музей, що себе поважає, наш також має свого привида, який пов'язаний з місцем розташування. Існує стара острозька легенда, яка розповідає про те, що кат, який проводив страти, стратив безневинну людину, знаючи про її невинність і нічого не зробивши, щоб це довести. Докори сумління довели ката до самогубства, і відтоді він інколи безмісячними темними ночами бродить Красногоркою.

ЕКСПОЗИЦІЯ

Експозиція зорієнтована на висвітлення історії української книги - від виникнення книгодрукування в Україні до початку ХХ століття (історія та побутування книги). Експозиційна площа музею налічує 400 м2, складається з чотирьох залів. У залах третього та другого поверхів розташовано основну експозицію, присвячену історії книгодрукування в Україні, зала першого поверху є виставковою. У 2019 р. реалізовано проект "Інтерактивний музей стародруків" від "Малі міста − великі враження" (програма Міністерства культури). На першому поверсі створено інтерактивний експозиційний простір з новими рішеннями та методами показу колекції. Підкреслено архітектурну особливість вежі XVI ст. було підкреслено шляхом показу масштабної проекції.

Експозиційні комплекси першого поверху
Виникненя писемності у слов'ян.
Папірництво в Україні ХVІ-ХІХ століть.
Друкарня львівського Успенського православного ставропігійського братства (1591- 1787).
Друкарня Михайла Сльозки у Львові (1638- 1667).
Мандрівні друкарні в Україні ХVІІ століття.
Львівські друкарні ХVІ-ХVІІІ століть.
Друкарня Києво-Печерської лаври (1615- 1918).
Друкарня Почаївського греко-католицького монастиря оо. Василіан (1733-1918).
Зарубіжна україніка ХVІІ-ХVІІІ століть.
Світські бібліотеки на території краю ХVІІІ-ХІХ століть.
Малі друкарні в Україні ХVІІ-ХVІІІ століть.
Мистецтво оформлення стародруків ХVІІХVІІІ століть.
Букварі ХІХ-ХХ століть.
Кобзарі Т. Шевченка.
Острозька чоловіча гімназія.
Видання класиків української літератури ХІХ - поч. ХХ століття. Зародження книгодруквання в Європі.
Волинські Афіни (середньовічний Острог як інтелектуальна столиця України у XVI столітті).
Початок діяльності Івана Федорова (Москва, Заблудів, Львів).
Острозька друкарня князя В.-К. Острозького (1577-1636).
Острозька Академія (1576-1636) як перший потужний просвітницький та книговидавничий осередок Східної Європи.
Музей книги та книгодрукування на мапі Духовні бібліотеки краю ХVІ-ХVІІІ століть.
Діяльність острозьких палітурників (інтролігаторів).
Дві діорами: монастирський скрипторій та середньовічна друкарня.
Експозиційні комплекси другого поверху

РІДКІСНІ КНИГИ КОЛЕКЦІЇ

Євангелія. Рукопис середини XVI ст. Волинь

Пам'ятка волинської книгописної школи, переписана в одному з монастирів Рівненщини - Дерманському чи Дубенському. Книга має великі заставки, значну кількість оздобних ініціалів, які на сторінках книги зустрічаються частіше, ніж в інших рукописах. Це можна пояснити зацікавленням текстом Святого Письма, яке не тільки використовувалося на богослужіннях, а й читалося від початку до кінця. Вказівки про порядок богослужбового використання текстів подавалися на берегах.

Нотний іромологіон. Рукопис XVIІ ст. Дорогобуж?

Серед канонічних церковних піснеспівів поміщено ноти знаменитого Острозького наспіву XVI століття - найдавнішого професійного музичного твору в Україні. Наспів написаний невідомим острозьким композитором, разом з Київським та Болгарським є одним із трьох ведучих церковних наспівів, які до сьогоднішого дня використовує православна церква в усьому світі.

Рукописний Коран. Острог, не пізніше 1804 року

Книга є арабським рукописом Корану, який не лише належить до унікальної культурної спадщини так званих "західних татар", але й неймовірно цікавий тим, що переписаний в Острозі Адамом Алі Мустафою на ганчірковому папері місцевого виробництва з синюватим відтінком. Манускрипт залишається єдиним відомим рукописом Корану, створеним на Волині та, ймовірно, Західній Україні в цілому. Окрім арабського тексту, рукопис містить написи польською та українською мовами, записані арабськими літерами.

Coniurationes demonum. Рим, друкарня Стефана Планка, 1492

Найстаріша книга колекції - невеликого розміру інкунабула (лат. incunabula - колиска, початок - книги, видані в Європі від початку книгодрукування і до 1 січня 1501 року). У книзі описано обряд екзорцизму, направлений на вигнання бісів та інших надзвичайних істот з одержимої ними людини за допомогою молитви та певних ритуалів, що і зображено на гравюрі. Єдина інкунабула у книгозбірах Великої Волині.

Декреталії папи Григорія IX. Париж, 1511

Друга найстаріша книга колекції. Містить життєпис папи Григорія ІХ із гравюрами, розміщеними в овальних стилізованих рамках, кодекс канонічного права, яке опиралось на рішення соборів і листи пап Римських. Decretum діяли аж до 1918 року, були дуже популярними, багато разів перевидавалися та переписувалися.

Анонімна середньошрифтна Євангелія (близько 1555 року. Москва? Львів?)

Анонімними називають книги, видані в середині ХVІ століття, тобто у період, що передує друкарській діяльності Івана Федорова. Вони вважаються такими тому, що жодна книга не має вихідних даних - точної дати друку, місця виходу, прізвища друкаря. Книга подарована для церкви Св. Миколая села Ляхова (нині - Кутянки Острозького району) за дорученням гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного по його смерті товаришем Михайлом Манойленком.

Острозька Біблія. Острог, друкарня князя В.-К. Острозького, 1581

Перше повне друковане видання всіх книг Святого Письма церковно-слов'янською мовою, здійснене в Острозі друкарем І. Федоровим, заходами князя К. Острозького, підготовлене гуртком учених при Острозькій Академії. Має 1 256 сторінок, чисельні заставки, кінцівки та ініціали, шість видів шрифтів, основний з яких стилізований під канцелярське письмо того часу, що робило книгу доступнішою для читання та сприймання. Є досконалим зразком друкарського мистецтва України кінця XVI століття. У книзі вміщено першу передмову князя В.-К. Острозького, де він тлумачить підготовку тексту видання, другу віршовану передмову ректора Герасима Смотрицького, де вміщено похвалу видавцеві та його гербові, і післямову друкаря Івана Федорова.

Книга о постничестві Василія Великого. Острог, друкарня князя В.-К. Острозького, 1594

Є перекладом праць одного з отців церкви - Василія Великого, фундатора чернечих орденів на Сході та Заході, в яких сформовані правила та устав ч е р н е ч о г о життя. Автор гравюри із зображенням Василя Великого - учень І. Федорова Гринь Маляр.

Октоїх. Дермань, друкарня князя В.-К. Острозького, 1604

Октоїх (Восьмигласник) - книга церковних пісень (тропарів, кондаків, канонів) для восьми голосів у православному богослужінні на вісім тижнів. Книга є першим друкованим виданням Октоїха в Україні, містить, поряд з церковнослов'янськими, українські прозові та віршовані тексти, і, по суті, є першою друкованою книгою, де використано українську літературну мову.

Ірмологій Іоана Дамаскина. (Буйничі або Могильов, не пізніше 1638 року), друкарня Спиридона Соболя

Книга містить основний текст Ірмологія І. Дамаскина, є невідомою в бібліографії і не відмічена в жодній збірці, окрім нашої.

Котляревський І. П. Енеїда (Виргиліева Энеида на малороссійскій языкъ преложенная). Санкт-Петербург, друкарня, 1798

Перше прижиттєве видання, перший друкований твір нової української літератури, написаний народною мовою, який на матеріалі суспільного життя України 2-ї пол. ХVІІІ - поч. ХІХ ст. представив світові український народ - з його історією, мовою, звичаями, ві- руваннями, традиційним побутом, етичними й естетичними поглядами - при збереженні фабульно-сюжетної основи античної "Енеїди" Вергілія. Книга мала величезний успіх серед сучасників і привела до витіснення старої книжної мови новою українською народною мовою.

Патерик Києво-Печерський, або Отечник. Київ, друкарня лаври, 1762

Видатна пам'ятка оригінальної літератури Київської Русі - збірка оповідей про життя святих отців та історію Києво-Печерської Лаври. Містить дані з історії Київської Русі та Києво-Печерської лаври, повчальні слова. Автори - єпископ Симон, ченці лаври Полікарп та Нестор-літописець. Михайло Грушевський зауважив: "Не "Слово о полку Ігоревім", не "Закон і благодать", не літопис, а Патерик став тим вічно відновлюваним, поширюваним, а з початком нашого друкарства - неустанно передруковуваним твором старого нашого письменства, "золотою книгою" українського письменного люду".

Енгель Й.-Х. Історія України та українських козаків. Галлє, 1796

Перша фундаментальна наукова праця з історії України, вершина західно-європейської україністики XVIII століття. "Україна, з точки погляду території, рівна королівству; це плідна земля, щедро обдарована природою; це - гранична межа між культурною Європою і нецивілізованою Азією, пасовисько й ворота численним азійським ордам, що намагалися залити Європу, і вже тим самим вона заслуговує на велику уважність".

Єлизаветинська Біблія. Москва, Печатний двір, 1756

В її основу покладено текст Острозької Біблії 1581 року. Цим варіантом Святого Письма послугувалися всі українські письменники та культурні діячі ХІХ століття. Саме Єлизаветинську Біблію брав за основу Тарас Шевченко, роблячи переспів Псалмів.

Т. Шевченко. Кобзар. Прага, 1876

Збірка творів Т. Шевченка - батька української нації - посідає одне із головних місць серед національних духовних скарбів. Вперше виданий у 1840 році у Санкт-Петербурзі при сприянні Євгена Гребінки. Празьке видання - перше закордонне та безцензурне видання Кобзаря.

КОЛЕКЦІЇ

Музей з дня свого народження в рамках книжкової збірки комплектує різні колекції. Колекція західно-європейських стародруків XVI-XVIII століть нараховує біля 1 100 одиниць зберігання, в тому числі 30 палеотипів (видань першої половини XVI століття), серед яких - унікальне і дуже рідкісне видання Бревіарію хорватського (Венеція, 1561), одне з небагатьох видань глаголицею в українських книгозбірах. У збірці представлені стародруки, які побачили світ в Нідерландах (Брюссель, Лейден, Антверпен, Амстердам), Німеччині (Кельн, Франкфурт, Майнц, Аусбург, Ганновер), Італії (Рим, Венеція, Падуя), Англії (Лондон, Кембрідж, Ітон), Швейцарії (Женева, Базель), Франції (Париж, Тулуза, Ліон), Польщі (Краків, Варшава, Сандомир, Вроцлав), литовська, білоруська, угорська, чеська, австрійська книга тощо. Репертуар найрізноманітніший - від богослужбових і богословських книг до світських видань з історії, філософії, географії, математики, ботаніки, медицини, літератури та лінгвістики.

Колекція кириличних стародруків XVI - поч. ХІХ століть - це біля 400 експонатів основного музейного фонду. Видання українських друкарень (в основному богослужбова, рідше - богословська література) Острога (друкарня князя В.-К. Острозького), Львова (друкарні братства, Михайла Сльозки, Івана Филиповича; друкарні великих монастирських орденів - єзуїтів, капуцинів, бернардинів; приватні друкарні Піллерів та Шліхтинів); друкарні Києво-Печерської лаври, Почаївського греко-католицького монастиря оо. Василіан; дрібні друкарні - Лазара Барановича у Новгород-Сіверському та Чернігові, Антона Прота-Потоцького в Махновці, кармелітів босих в Бердичеві, друкарні Унівського монастиря; єврейські друки, що побачили світ в Острозі та Славуті тощо.

Колекція букварів нараховує майже 770 одиниць зберігання: від найдавнішого у збірці букваря Ф. Полікарпова-Орлова (Москва, Печатний двір, 1701) та Першого научіння отрокам Ф. Прокоповича (Москва, друкарня синоду, 1751) до видань букварів ХІХ - поч. ХХ ст. та великої збірки букварів мовами народів СРСР 1970-х років, сучасні видання українських букварів та букварів мовами народів світу. Більше 100 примірників нараховує колекція Кобзарів Т. Шевченка. Найдавніший - Кобзар, виданий у Празі у 1876 році - перше безцензурне видання цієї знаменитої книги. Колекція мініатюрних книг (розміром до 10х10 см) має майже 600 примірників. Найстаріший малюк - трактат Й. Слейдано Про держави (Віртемберг, 1561), найменший - Гімн СРСР естонською мовою з додатком російського оригіналу (Таллін, 1979). Колекція Біблій нараховує кілька сотень різноманітних видань Святого Письма. У збірці - два оригінали Острозької Біблії 1581 року. Серед найцікавіших - Біблія Вуєка (Краків, 1599), перший переклад Біблії на німецьку мову Мартіна Лютера (Люнебург, 1614, в колофоні 1613), два томи (т. ІІ, т. VI - відповідно 1655, 1677) унікальної шеститомної Біблії поліглоти видання Томаса Ройкрофта (Лондон, 1655, 1657), Біблія сакра (Антверпен, 1634), Біблія магна (Париж, 1643) тощо. А ще - колекції краєзнавчої літератури та книги земляків, книги з автографами, українська література ХХ століття, в тому числі - прижиттєві видання українських класиків 1920-1930-х років, збірки екслібрисів та оригінальної книжкової графіки.

ІНФОРМАЦІЯ ПРО МУЗЕЙ

Офіційна назва
Музей книги та друкарства Комунального закладу "Державний історико-культурний заповідник м. Острога" Рівненської обласної ради

Поштова адреса
35800, Острог Рівненської області, вул. В. Чорновола, 3а; тел. ( 03654) 2-32-71 E-mail: dikzo@ukr.net
Сторінка у Фейсбуці
Віртуальна екскурсія Музеєм книги та друкарства
Режим роботи
понеділок - вихідний
вівторок - з 9:30 до 17:15
середа - з 9:30 до 17:15
четвер - з 9:30 до 17:15
п'ятниця - з 9:30 до 16:00
субота - з 9:30 до 17:15
неділя - з 9:30 до 17:15

# data[].attributes.attachment_link.title
Музей книги та друкарства

# data[].attributes.attachment_link.description
Музей книги та друкарства м. Острога створено як відділ Острозького краєзнавчого музею за дорученням Ради Міністрів УРСР наказом Міністерства культури УРСР і відкрито 10 грудня 1985 року на кошти Товариств любителів книги Союзу РСР та Української РСР. Автор тематико-експозиційного плану музею - С. П

# data[].attributes.headline
10 способів друку на металі

# data[].attributes.subject
10 способів друку на металі

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Першим друком по металу було гравірування. Поява гравюри датована XVI століттям. Це був художній розпис годинників, зброї, прикрас. Тоді ж гравіювання почали використовувати в друкарській справі - при виготовленні пластин для перенесення шрифту на папір.
Замовити поліграфічний друк на різних поверхнях та різної продукції можна в нашій друкарні КопіБум.
Сфера застосування

Написи по металу можна зустріти де завгодно: двері кабінету керівництва, коробка парфумів, інформаційна табличка. Жорстка фактура і стійкість малюнка оцінені там, де паперовий носій швидко втратить свій вигляд. А ще метал завжди виглядає презентабельно, солідно. Диплом, надрукований на золотистому або сріблястому листі, буде радувати око і підкреслювати статус власника.
У яких ще сферах затребуваний друк по металу:

Виробництво техніки, автомобілів, ексклюзивної косметики та парфумерії в якості елементів конструкції та інформаційних табличок. Металеві шильди містять основні дані про товар.

Рекламна індустрія, а конкретніше - зовнішня реклама. Залізна основа під інформаційний щит забезпечить надійність і довговічність конструкції.

Бізнес-сегмент. Металеві бейджі більш стійкі до стирання, ніж навіть заламіновані паперові, а алюмінієві інформаційні таблички і покажчики на дверях офісів гармонійно доповнюють інтер'єр.

Виготовлення нагородної продукції. Грамоти, дипломи, сертифікати переносять на метал і оформляють в красиву рамку - такий предмет стане не тільки підтвердженням високих заслуг, а й прикрасою робочого кабінету.

Дизайн інтер'єрів. Декоратори успішно використовують металеві елементи оформлення інтер'єрів столових, кухонь, віталень. На аркушах віддруковують фотографії або тематичні зображення, які відповідають загальній концепції.

Столярні вироби. Листи металу з нанесеними зображеннями прикрашають предмети меблів, двері, корпуси освітлювальних приладів.

Декорування металевих предметів: шкатулок, лінійок, значків, флешок, брелків.

10 технологій друку на металі

Розглянемо найпопулярніші техніки нанесення зображень на металеву поверхню.

1. УФ-друк

Друк ультрафіолетовими фарбами - єдина технологія, при якій чорнило запікаються на поверхні, гарантуючи високу стійкість до стирання малюнка. Процес не відрізняється від нанесення зображення на будь-який інший носій - будь то папір, картон або тканина. Використовується широкоформатний УФ-принтер планшетного типу. Можлива робота з різними поверхнями: радіаторами опалення, жалюзі, гаджетами, екранами камінів.

УФ-друк на металі
2. Гравертон

Повноколірний друк на пластинах з анодованого алюмінію. Застосовується техніка термопереносу за допомогою проміжного носія - звичайного паперу щільністю 80 г / м². Секрет в спеціальних чорнилах, які закріплюються на металевій поверхні. Недолік технології - використання відбитків тільки в приміщеннях, так як малюнок не відрізняється високою стійкістю. Підвид технології - мастертон. Різниця між ними в складі чорнила.

Технологія друку на металі: гравертон
3. Сублімація

Для перенесення зображення потрібно спеціальне покриття носія у вигляді тонкої плівки з сублімаційного лаку. Існує два види цієї технології:

Струменевий друк - дозволяє отримувати відбиток високого дозволу (300 dpi), використовується струменевий принтер, сублімаційний папір і сублімаційні чорнила;

Лазерний друк - здійснюється на спеціальному папері і використовується лазерний принтер, можна наносити зображення на золотисті, сріблясті, матові і глянцеві листи металу.

Недоліки способу: з часом зображення блідне, вигорає від сонця. Тому потрібно берегти виріб від прямих сонячних променів.

Сублімаційний друк на металі

ручне - використовуються штихеля різного розміру або бормашина, виходить високоякісний малюнок, але тут важлива кваліфікація майстра;

хімічне - травлення металу за допомогою їдкого натру, азотної або соляної кислоти, хлорного заліза, перед нанесенням малюнка, поверхня обробляється спиртовим лаком;

механічне - класична техніка з використанням гравірувального верстата, плюси - можна робити опуклі і впуклі малюнки, мінуси - тривалість процедури.

лазерне - сучасний, дешевий, швидкий, високоточний метод нанесення малюнків на метал шляхом випалювання поверхні, мінус - недовговічність зображення.

Технологія друку на металі: гравірування
4. Гравірування

Відомі чотири різновиди гравірування:

5. Термотрансфер

Це друк на металевих предметах за допомогою перенесення зображень, нанесених пластизолевими фарбами. Для закріплення на поверхні потрібен термопрес, робоча температура - близько 190 градусів. Час закріплення - до 90 секунд. Плюс технології - яскраве, об'ємне і фактурне зображення, мінус - схильність до стирання.

6. Алюмаджет

Інша назва - металофото. Це спосіб отримання зносостійкого напису або малюнка на пластинах з анодованого алюмінію. Після нанесення малюнок ламінується або покривається спеціальним акриловим лаком.

Технологія друку на металі: металографіка
7. Металографіка

Ще одна назва технології - фотомеханічний друк. Принцип полягає у впливі спеціального чорнила на шар оксидної плівки, якою покриті алюмінієві пластини. Щоб закріпити малюнок, виріб поміщають в хімічний розчин або наносять захисне покриття. Плюс металографіки - чіткість і яскравість зображення протягом 5-7 років. Причому ні атмосферні явища, ні агресивні середовища ніяк не впливають на якість картинки.

Технологія друку на металі: тамподрук
8. Алюмамарк

Друк на металі використовується в багатьох сферах: в машино- і приладобудуванні, рекламній індустрії, косметології та парфумерії, дизайні інтер'єрів, меблевому виробництві.

Існує багато способів нанесення зображення на метал, вибір залежить від типу поверхні, вимог до малюнка і умов експлуатації виробу.

Найбільш затребувані технології кольорового друку на металі - гравертон, сублімація і УФ-друк.

Технологія заснована на застосуванні вуглецевого лазера. Завдяки впливу високочастотної енергії металева поверхня чорніє, а решта залишається гладкою. Алюмамарк застосовується у виготовленні інформаційних табличок для зовнішнього розміщення, так як малюнок довго зберігає свою чіткість і яскравість.

9. Тамподрук

Перенесення малюнка відбувається за допомогою друкарської форми і еластичного тампона. Останній занурюється в чорнило і стикається з друкованими елементами, створюючи зображення на металевій поверхні. Технологію використовують в разі складного рельєфу оброблюваної поверхні. Він впорається там, де не підходить шовкографія або сублімація. Недоліком тамподруку можна назвати малу робочу площу, відповідно - великі зображення не вийдуть.

10. Шовкографія

В процесі задіяні спеціальні фарби і трафаретний папір. Можна використовувати звичайні різнокольорові, металізовані, флуоресцентні чорнила. Недолік технології - необхідно, щоб поверхня була рівною і гладкою, звідси і обмеженість в плані застосування цього способу. Найчастіше це зовнішня реклама, елементи оформлення вітрин і інтер'єрів, шильди для різної продукції.

Друк на металі. Підсумки

Друкарня КопіБум спеціалізується на оперативному цифровому друці поліграфії, широкоформатному друці та виготовленні фотосувенірів. Ми виконуємо друк на металі сублімаційним та термотрансферним методом і найчастіше виготовляємо дипломи, сертифікати, подяки, таблички. Також на металі можна друкувати: візитки, обкладинки для меню та виконувати друк фотографій будь-якого типу.

# data[].attributes.attachment_link.title
10 способів друку на металі

# data[].attributes.attachment_link.description
Першим друком по металу було гравірування. Поява гравюри датована XVI століттям. Це був художній розпис годинників, зброї, прикрас. Тоді ж гравіювання почали використовувати в друкарській справі - при виготовленні пластин для перенесення шрифту на папір.Замовити поліграфічний друк на різних поверхнях та різної продукції можна в нашій друкарні

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Кременчугская городская типография

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
До сих пор не понимаете, почему один ваш заказ печатают быстро, а другой приходиться ждать? Вас возмущает вопрос: почему цена за единицу печатной продукции зависит от тиража? Как вообще срочность выполнения заказа может повлиять на цену, ведь печатается продукция на той же бумаге и теми же красками?
Одним из вариантов ответа на каждый из вышеперечисленных вопросов может быть: это зависит от способа печати продукции.
Давайте разбираться...

Чаще всего для печати полиграфической продукции мы используем два способа: офсетный и цифровой. На выбор, каким способом печатать конкретный заказ влияет множество факторов, таких как тираж, сроки изготовления, цветопередача и другие технические нюансы, которые мы постараемся прояснить в данной статье.

Начнем с азов и разберем главные особенности каждого способа печати.
ЧТО ТАКОЕ ЦИФРОВАЯ ПЕЧАТЬ
Цифровая печать - изготовление печатной продукции с помощью цифрового оборудования (устройств, печатающих непосредственно из электронных файлов).

Как пример, можно привести обычный офисный принтер, который получает файлы для печати с компьютера, USB-флеш-накопителя и т.д.

То есть, для того чтобы напечатать продукцию таким способом, достаточно нажать несколько клавиш на компьютере.
Основные особенности цифровой печати:
1. Цифровой способ предполагает печать документов непосредственно с компьютера, без дополнительных процессов допечатной подготовки. Это существенно экономит время производства полиграфической продукции.

2. Так как цифровой способ печати не предусматривает использование печатных форм, это значительно уменьшает стоимость готовой продукции (но при условии небольших тиражей), а стоимость одного оттиска на цифровом аппарате не зависит от тиража.

3. Так как цифровая печать предполагает использование технологии прямого нанесения красок, то возможно использование только цветовой модели CMYK.

4. При цифровой печати есть возможность персонализации данных и нумерации каждого экземпляра продукции.

Из всего вышесказанного можно выделить такие преимущества/недостатки цифрового способа печати:
Преимущества:

Оперативность печати;

Возможность печати небольшим тиражом;

Возможность персонализации данных и нумерации на каждом следующем изделии;

Возможность распечатать пробный вариант продукции (перед печатью всего тиража) и внести требуемые изменения;

Исключение риска неточного совмещения цветов при печати (эффект размытого изображения).

Недостатки:

Нет возможности использовать для печати цветовую модель Pantone, что не дает гарантии получения точного цвета и его повторения в последующих заказах;

Нецелесообразность печати продукции большим тиражом;

Какую продукцию целесообразно печатать цифровым способом?
С помощью цифровой печати можно изготавливать большинство видов полиграфической продукции: этикетки, бирки, визитки, листовки, календари, каталоги и т.д., но при условии, что вам нужен небольшой тираж.
ЧТО ТАКОЕ ОФСЕТНАЯ ПЕЧАТЬ
Офсетная печать - это технология печати, при которой краска с печатной формы переносится на бумагу не напрямую, а через промежуточные цилиндры, офсетные валы.

Технологический принцип офсетной печати выглядит так: с печатной формы, обтягивающей цилиндр, на которую нанесено изображение, краска передается под давлением на эластичную поверхность офсетного вала, а с него на бумагу или другой печатный материал.
Основные особенности офсетной печати:
1. Офсетный способ печати требует дополнительные этапы допечатной подготовки такие, как создание печатных форм, цветопроба, цветобалансировка и т.д.

2. Так как при офсетной печати есть две составляющие затрат: постоянные, не зависящие от тиража (создание печатных форм, количество бумаги на приладку и т.д.), и переменные, которые зависят непосредственно от количества оттисков (количество используемых материалов), то цена единицы печатной продукции зависит от общего тиража.

Это объясняется тем, что сумма постоянных затрат распределяется на весь объем продукции, поэтому чем больше ее количество, тем меньше доля постоянных затрат за единицу продукции, то есть, стоимость единицы меньше.

3. Технологический процесс печати офсетным способом позволяет использовать цвета из цветовой модели Pantone, что дает возможность добиться точной цветопередачи и повторения цвета при каждом следующем заказе.

4. Так как технология офсетной печати предусматривает использование печатной формы, то персонификация и нумерация продукции невозможна.

Из всего вышесказанного можно выделить такие преимущества/недостатки офсетного способа печати:
Преимущества:

Печать больших тиражей;

Снижение стоимости печати продукции при увеличении тиража;

Возможность печати цветов модели Pantone;

Хорошее качество печати.

Недостатки:

Необходимость продолжительной допечатной подготовки;

Увеличение стоимости печати продукции при небольших тиражах;

Невозможна персонификация данных и нумерация.

Какую продукцию целесообразно печатать офсетным способом?
С помощью офсетной печати можно изготавливать большинство видов полиграфической продукции: плакаты, каталоги, бланки, папки, календари, этикетки, бирки и т.д.
ЧЕМ ОТЛИЧАЮТСЯ ОФСЕТНАЯ И ЦИФРОВАЯ ПЕЧАТЬ
Сведем все описанные выше данные в сравнительную таблицу:

Подводя итоги, нужно сказать, что при подборе способа печати важно учесть множество факторов и выделить что важнее для конкретного заказа: скорость изготовления продукции, цена, цветопередача... и уже исходя из этого, отдавать предпочтение тому или иному способу.

Надеемся, эта информация будет полезной для вас.

--

ВАЖНО! Данная информация является собственностью ООО "Кременчугская городская типография". Любое использование материалов возможно только с разрешения администрации ( info@promo.kremdruk.com.ua) и при условии ссылки на оригинал.

[object Object]

# data[].attributes.attachment_link.title
[:ru]Кто еще хочет знать чем отличаются офсетная и цифровая печать?[:ua]Хто ще хоче дізнатися чим відрізняються офсетний і цифровий друк?[:] - Кременчугская городская типография

# data[].attributes.attachment_link.description
ru]Чаще всего для печати полиграфической продукции мы используем два способа: офсетный и цифровой. На выбор, каким способом печатать конкретный заказ влияет множество факторов, таких как тираж, сроки изготовления, цветопередача и другие технические нюансы, которые мы постараемся прояснить в данной статье.[:ua]Найчастіше для друку поліграфічної продукції ми використовуємо два способи: офсетний і цифровий.

# data[].attributes.headline
Що таке редакція? 

# data[].attributes.subject
Що таке редакція? 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Редакція видання - штаб-квартира проєкту. Це група людей, які активно працюють над тим, щоб усе, що стається навколо, потрапляло в інформаційний простір у прийнятному вигляді якомога швидше. Крім спільної справи вони об'єднані дечим більшим - ідеєю, яку транслюють в маси.

Роботу головреда ми детально описали у нашому матеріалі. Він відповідальний за роботу всієї редакції, тому без його участі конвеєр публікацій не запускається і не вимикається. А в разі конфлікту або поширення неточної інформації за все несе відповідальність він.

Головред слідкує за результатами роботи, якістю написаних статей, за тим, щоб дедлайни не горіли, а якщо вже почали - щоб поруч був вогнегасник. Контролює відповідність тем і фото, правдивість фактів, аргументи, стиль. Визначає редакційну політику: що медіа пропустить, а що не дозволить публікувати. Наприклад, рекламу цигарок або сумнівних задумів, яку не розміщують у Bird in Flight.

Головний редактор відповідає також за зовнішні зв'язки, атмосферу в колективі, цінності, стратегію розвитку.

Людина, яка шукає 25 годину в добі, щоб встигнути вичитати весь матеріал ще на вчора. Слідкує за відповідністю статей редакційній політиці видання. Випусковий редактор вичитує всі тексти на змістовність і загальну картинку, відсутність штампів, фейкових новин, закостенілих метафор, порівнянь. Частіше за все, затверджує заголовок. Знаходиться в постійній і безперервній комунікації з журналістами, редакторами, коректорами, дизайнерами і т.д. Його месенджери не вміють мовчати або спати, а поштова скринька не знає слова "порожній".

Невеликі видання обходяться без посади випускового редактора, і тоді між журналістами і головредом немає посередника. У такій ситуації на плечі головного редактора лягає ще більше менеджерських обов'язків, ніж до цього.

"В УП випусковий відповідальний за контент стрічки новин. Він моніторить мережу, обирає теми, розставляє пріоритети, розподіляє теми між новинарями, консультується з ними, здійснює фактчекінг, слідкує за акцентами в заголовках і самих текстах, за їхньою чіткістю, ясністю і правдивістю.

Випусковий також відповідає за розкручення тієї чи іншої теми, вирішує, яких коментарів не вистачає, кому можна зателефонувати, які ще дані необхідно дістати для повноти картини. Він комунікує з іншими відділами редакції щодо розподілу тем та планування роботи.

У випускового УП повинна бути достатня політична пам'ять. Він повинен орієнтуватися в подіях політичного життя за цей період, мати розуміння щодо впливу того чи іншого політика, його ролі, має вміти читати закони та інші офіційні документи, знаходити в них необхідне, мати хороші знання про функціонування самої держави. Йому потрібно вміти швидко приймати рішення, бути незаангажованим, зібраним.

Для новини важливо бути вчасною, повною і правдивою. Під час роботи найтяжче дотриматися балансу між цими трьома характеристиками. Інколи важливо спішити і видати першим, інколи краще видати пізніше, але з коментарями, щоб не спричинити хаос на рівному місці. Правдивість залишається базовою, але в епоху "постправди" і розігнаних по мережі інформаційних бульбашках все частіше, на жаль, доводиться описувати самі бульбашки і фейки".

Ті, хто пишуть. А ще - шукають, моніторять, збирають, відвідують, занотовують, беруть інтерв'ю, складають перелік питань, вигадують заголовки, біжать за інфоприводом, а якщо спізнюються - генерують. Це творці контенту - вони пишуть статті, які після затвердження випускового редактора з'являються на сторінках медіа. Про них ми писали в матеріалі "Як це - бути автором в медіа".

Кількість редакторів і журналістів варіюється відповідно до масштабу проєкту.

Візуалізує все, написане журналістами. Відповідальний за те, щоб у матеріалі про виставку не з'явилася картинка печеної картоплі, а на фото спікера був справді він, а не хтось інший. Обирає зі стоків найбільш влучні фото, слідкує за їхньою якістю. Також може організовувати зйомки.

Більшість редакцій українських видань дають собі раду без позиції більд-редактора. Журналісти та редактори або самостійно ілюструють написаний матеріал, або цим займається дизайнер, підпорядкований артдиректору.

"Більд-редактор повинен мати хороший смак, вміти швидко приймати рішення і розуміти, як найкраще проілюструвати матеріал. В обов'язки входить візуальне оформлення всіх матеріалів на сайті та у соцмережах: фото, відео, підготовка зображень для сторіз - усе, що є візуальним на нашому сайті. Він має володіти певним набором програм - це графічні редактори (найчастіше Photoshop і Lightroom), але перелік може розширюватися залежно від завдання. Фото ми у Buro 24/7 зазвичай беремо з фотобанків, на які підписані".

Той, хто має 25 годину, яку шукає випусковий редактор. Розшифровує аудіозаписи, зроблені під час інтерв'ю. Розшифрувальник своєю роботою неабияк заощаджує час редакції під час написання матеріалів - поки друкується запис, журналісти можуть братися за нові завдання. Не всі редакції мають штатного розшифрувальника. Часто журналісти транскрибують записи самостійно.

Виправляє "проект" на "проєкт", слідкує за оновленнями правопису, знає, де мають стояти коми. Він у редакторській тусовці - головний з грамотності, тому після журналістів вичитує статті.

Людина, яка трансформує редакційний контент і переформатовує його для просування в різних каналах. Налаштовує рекламу, веде соцмережі.

Іноді в штаті немає конкретного спеціаліста, який би відповідав за SMM. Тоді його функції можуть виконувати усі члени редакції по черзі, як, наприклад в Cosmopolitan.

"До обов'язків SMM-ника зазвичай може входити і розробка ідеї ведення соцмереж, і створення контенту, і наповнення сторінок. В ідеалі, SMM-ник працює у зв'язці з копірайтером, фотографом та дизайнером. Тоді в нього буде можливість для стратегічного мислення і генерування нових ідей.

Проте скільки б не працювало поряд спеціалістів, кожен SMM-спеціаліст має досконало володіти навичками копірайтера, мобільного фотографа та розбиратися в дизайні та верстці.

Найскладніше контролювати всі процеси, слідкувати, аби не пропустити жоден новий матеріал та вкладати це в систему твого контент-плану, адже не завжди матеріали можуть виходити в тому порядку, який тобі потрібен. Тому треба вчасно реагувати і корегувати пости залежно від ситуації".

Робота починається з планування, укладення та затвердження контент-плану: на які теми писатимуть цього тижня або місяця, хто відповідальний, у якому форматі, які дедлайни. Усією редакцією генеруються нові теми матеріалів. Обговорюються та затверджуються герої інтерв'ю. Обирають, хто надасть коментар, коли і як про це можна домовитися, які заходи або відкриття варто відвідати.

Далі запускається механізм збору інформації, написання статей і роботи над ними - ланцюжком до випускового редактора. Після затвердження матеріал виходить друком або на сайті, і робота над новими завданням починається знову.

Все контролює та за все відповідає завжди головний редактор. Паралельно з редакцією може працювати комерційний відділ на чолі з комерційним директором.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Чередніченко Анастасія

# data[].attributes.attachment_link.description
Редакція видання - штаб-квартира проєкту. Це група людей, які активно працюють над тим, щоб усе, що стається навколо, потрапляло в інформаційний простір у прийнятному вигляді якомога швидше. Крім спільної справи вони об'єднані дечим більшим - ідеєю, яку транслюють в маси.