# data[].attributes.body
I ets tu el que sosté
La mirada
I ets tu el que somriu
I fa tremolar el món.
El meu món,
Ple de inocència
Buit de raó.
Tu te'l has portat tot,
I ara en el teu cor
Estan escrits
Els crits del meu amor.

# data[].attributes.body
Ja arriba l'hivern
Tot ell va vestit
de neu i de gel
de boira i de nit

Asseca les flors
I el fred fa venir
El nas és arts
de color de vi.
Jo em pose l'abric
I vaig ben tapat
No vull estornuts
Ni vull costipats.

# data[].attributes.body
PER NO ESTIMAR-TE

Per no estimar-te estimaré la veu
d'allò que em diu tot el que tu no goses.
Per no marcir-les,he estimat només
el perfume de les roses.

Per no estimar-te oblidaré el neguit
i em faré una canço amb l'alegria,
una canço per dir-la cada nit
como qui diu una rara lletania

Per no estimar-te,t'he estimat molt més
i ara dins meu tot és la teva crida.
Ni inquietud ni plany;tu,tu només
meravellosament emperesida.

# data[].attributes.body
Per no etimar-te estinaré la veu
ďallò que em diu tot el que tu no goses.
Per no marcir-les, he estimat només
el perfum de les roses.

Per no estimar-te olidaré el neguit
i em faré una cançó per dir-la cada nit com qui diu una rara lletania.

Per no estimar-te, ťhe estimat molt més
i ara dins meu tot és la teva crida.
Ni inquietud ni plany; tu, tu nmés
maravellosament emperesida.

# data[].attributes.body
EL SECRET

El vent càlid s'enduu el mirar-te del récord. Tan sols existeixen un sonmi d'estiu i el silenci clar de les estreles i de la lluna que il.lumina la nit fosca.
Potser un dia, una nit, una tarda, es descobrirà a crits un vell secret: l'amor. Si fos així, no tinc res qué dir. Tot és factible, realista i sincer.

# data[].attributes.body
Què bo és tindre un amic
però eixos de veritat,
aquells que estan amb tu
quant els demés s'en van.
Amics en les bones ,
Però en les roïnes prou més.

# data[].attributes.body
Si haguessis nascut en una altra terra, podries ser blanc, podries ser negre… Un altre país fóra casa teva, i diries “sí” en una altra llengua.T’hauries criat d’una altra manera.  Més bona, potser. Potser més dolenta.  Tindries més sort o potser més pega… Tindries amics i jocs d’altra mena; duries vestits de sac o de seda, sabates de pell o tosca espardenya, o aniries nu perdut per la selva. Podries llegir contes i poemes, o no tenir llibres ni saber de lletra. Podries menjar coses llamineres o només crostons secs de pa negre. Podries… podries… Per tot això pensa que importa tenir les mans ben obertes i ajudar qui ve fugint de la guerra, fugint del dolor i de la pobresa. Si tu fossis nat a la seva terra la tristesa d’ell podria ser teva.

Joana Raspall

Júlia vidal

# data[].attributes.headline
❤️Amb tot el meu cor ❤️( es de hilari :] )

# data[].attributes.subject
❤️Amb tot el meu cor ❤️( es de hilari :] )

# data[].attributes.body
Hi ha un ésser que ho dona tot sense esperar res, que encara fatigat es desvela per cuidarte, que aprècia cada minut de la teua existència, que compartix el teus sons i riu amb la teua risa.

Un ésser, que sense cap dubte, et dóna les mans per a ajudar-te en qualsevol moment; que encara que no sempre està amb tu d'accord, et dona el seu recolçament incondicional i et compren.

Una dona valenta, una dona lluitadora, de cor clara com l'aigua de la font, algú que amb un bes en el front perdona les nostres ofenses i errors.

Un ésser que sent jove té una gran quantidad de sabiduría i  conta amb la força de la seua ánima; Una dona sensible, una dona admirable i serena, que té la belleza de la lluna plena.

Quins conten ara amb la seua presència? Donem-li gràcies al cel per aquesta gran sort. Si la tevua mare ja no està al teu costat, honra la seua memòria sent bona persona.
(❤️)

# data[].attributes.body
SI ESTAN EN CASTELLÀ LES ESBORRARÉ

# data[].attributes.body
Quan el Covid va arribar tots a casa ems vam quedar. El virus ens va confinar perquè no ens pugem propagar.

Quan perfi ens van deixar sortir amb la macareta ens haviem de cobrir.

El gel a les mans ens haviem de posariI la distància respectar.

Quan el confinament va acabar, a l'escola ens van deixar anar.

Amb el Companys vam poder jugar i encara el Covid hem de superar.

# data[].attributes.body
La rosa
Té un batec de cosa viva
Que forma part
Del nostre propi alé
I quan l'abril
Encara no ens arriba
Ens enyorem
I no sabem per que

Joana Raspall

carlos

# data[].attributes.body
Groc,taronja,vermell i marró
Són els colors de la tardor.
Pomes,magranes, carabasses,
perelló, carxofes i floricol
són fruits de la tardor.
Els ocells ja marxen
ja no veig cap flor
hi ha fulles a terra
ha arribat la tardor.

# data[].attributes.body
Si estimar és un pecat llavors en la presó pagaré, però encara darrere de les reixes de tu mai m'oblidaré.

Et vaig voler ahir, et vull hui i, si tu amor em deixes, et voldré demà, el meu cor. El meu il·lumines cada matí, acoloreixes tots els meus dies, per això et dedique aquestes simples paraules: et vull vida meua.

A vegades tinc ganes de ser cursi per a dir: L'estime a vosté amb bogeria. A vegades tinc ganes de ser ximple
per a cridar: La vull tant! Avegades tinc ganes de ser xiquet
per a plorar arraulit en el seu si.

A vegades tinc ganes d'estar mort per a sentir, sota la terra humida dels meus sucs, que em creix una flor trencant-me el pit, una flor, i dir: Aquesta flor, per a vosté.

# data[].attributes.body
El destí va voler que hui haguem de estar separats.

La vida va voler que tu estigueres alla,a lo lluny.
i jo ací escrivint-te , recordan-te.

No m importa quant tinga que esperar per tu . Ni quan tinga que estranyar-te.

Perquè sé que algun dia  la  "DISTANCIA SE MORIRA DE CELOS". Al voremos a tu i a mi junts.

# data[].attributes.body
La rosa
té un batec de cosa viva
que forma parte
del nostre propi alè,
i quant l'abril
encara no ens arriba
ens anyorem,
i no saben per qué.
🌹🌱🌸

# data[].attributes.body
Si hagessis nascut
en un altra terra,
podries ser blanc ,
podries ser negre...
Un altre pais,
fóra casa teva,
i diries si
en un altra llengua.
T'hauries criat
d'una altra manera.
Més bona potser,
pot ser més dolenta.

Joana Raspall

# data[].attributes.body
Com alegre campaneta
Que no para de sonar
Avui el meu cor Batega
Porque us vull felicitar

# data[].attributes.body
I ets tu la que sosté
La mirada,
I ets tu la que somriu
I fa tremolar
El meu món,
Ple d'inocència
Buit de raó.
Tu te'l has portat tot,
I ara en el teu cor
Estan escrits
Els crits
Del meu amor.

# data[].attributes.body
T'estimo
sense condicions ni reserves,
sense raons ni preguntes.
Pel sol fet d'estimar-te.
D'aquesta manera t'estimo

T'estimo
sense paraules buides,
ni expressions complicades
sense afegits ni pedassos
sense cadenes ni trampes.

D'aquesta manera t'estimo.
Perquè tu ets tu,
i tu ets tot el que desitjo.
I no sabria com estimar-te
i em faltaria l'aire,
i no entendria la vida,
sense el teu somriure.
Així t'estimo.

# data[].attributes.body
No desesperes humildad
No pierdas tus colores
Suaves y gentiles
Vuelve a brillar

Yago Rodríguez calbó

# data[].attributes.body
Si el món fos

Si el món fos escrit en llapis,
podria esborrar la lletra
que vol ferir;
podria esborrar mentides
que no cal dir;
n'esborraria l'enveja
que porta mals;
n'esborraria grandeses
de mèrits fals...
Però és escrit en tinta
de mal color:
el color brut de la guerra
i del dolor.
Qui voldria escriure un nou món
més just i net?
Potser que tu i jo ho provéssim,
ben valents, lletra per lletra,
des del nostre raconet...

Joana Raspall