# data[].attributes.body
Zbirka bugarskog pisca Sva naša tijela Georgija Gospodinova sadrži sto i tri priče, od koji najkraća ima samo dvije riječi. Već samim određenjem priča kao "ultrakratkih", autor čitatelja navodi na promišljanje koliko priča uopće treba biti dugačka da bi bila priča, koji su to elementi nužni da bi ona uopće mogla postojati. Istražili smo koja se iskustva, ideje i emocije mogu zgusnuti u nekoliko riječi ili redaka u formi ultrakratke priče, a rezultate našeg eksperimenta pogledajte u nastavku.

# data[].attributes.body
U priči Skupljam nemoguće priče pripovjedač otkriva svoju kolekciju nemogućih koja sadrži:

Priče o oblacima iz 12. stoljeća, Priča o muhama rođenima 1968. itd.

Na kraju zaključuje da je njegova kolekcija prazna.

# data[].attributes.body
U Gospodinovljevoj priči Vijest pjesnik J. J. jednoga je dana čuo na radiju vijest o smrti poznatog pjesnika, ali je nestalo signala pa nije čuo njegovo ime. Nazvao je izravno radio, a žena s druge strane rekla mu je da je umro poznati pjesnik J. J. Kada je shvatio da je to on, otišao je na svoj ispraćaj kao čovjek koji mrzi kasniti.

# data[].attributes.headline
Što se dogodilo kada je J. J. došao na svoj ispraćaj?

# data[].attributes.subject
Što se dogodilo kada je J. J. došao na svoj ispraćaj?

# data[].attributes.body
Što se dogodilo kada je J. J. stigao na vlastiti sprovod, tema je ultrakratke priče koju su morali osmisliti učenici, a ona ide ovako...

Nakon što je spustio slušalicu, otrčao je do ormara. Gdje mu je, pobogu, njegovo crno odijelo koje još čuva od vjenčanja svog brata? Obukao je crni ispeglani sako te sjurio stubama svoje zgrade ravno na ulicu. Ispred zgrade čekala ga je crna limuzina. Pa čovjek ipak treba otmjeno doći na svoj sprovod, pomislio je. Kada je napokon došao na groblje, svi su bili iznenađeni. Pa zar nije J. J. mrtav? Kako hoda između nas? Kada je J. J. prišao bliže lijesu vidio je...SEBE. Ali to nisam ja, pomislio je. Ne! J. J. ima brata blizanca. On je J. J. Hrabri, a brat J. J. Hrabrati. Glupi novinari nisu naveli prezime. J. J. se rastužio. Mislio je da su se svi ovi ljudi zbog njega okupili. Ljutito je uzeo mobitel, nazvao radiostanicu i rekao da će ih tužiti zbog klevete i emocionalne boli. Zbilja je mislio da je sve ovo za njega.

Bartol i Tea, 4.C

# data[].attributes.headline
Što se nalazi u kolekciji  nemogućih priča učenika ŠGDMP-a?

# data[].attributes.subject
Što se nalazi u kolekciji  nemogućih priča učenika ŠGDMP-a?

# data[].attributes.body
Olovka koja je postala ratnik

Mikrovalna koja se pretvorila u frižider

Autobiografija molekule po imenu Kisik

Vito, Tia, Laura i Andrea, 2.C

Priča o mačjem klupku koje povraća mačku

Priča o prolasku kroz zidove bez ikakve nadnaravne sposobnosti

Priča o otkrivanju kvadratnih kružnica

Martina, Lana, Mia, 2.D

# data[].attributes.body
Kada bi se mogla ponovno roditi, koji bi predmet bila, upitali su Hele. Ona je odgovorila da bi bila rukavica jer se "rukavice uvijek traže, jer su šarene, jer griješ voljenog čovjeka, jer se poslije toga par godina odmaraš."

# data[].attributes.headline
Koji biste vi predmet bili da se možete ponovno roditi?

# data[].attributes.subject
Koji biste vi predmet bili da se možete ponovno roditi?

# data[].attributes.body
Ja bih bila uže jer bi tako bila korisna.

Bila bih cvijet da budem lijepa.

Bila bih čekić da lupam glavom o zid, a da me ne boli.

Bila bih zvučnik da mogu biti glasnija.

Franka, Antonia, Vita i Nikolina, 2.E

# data[].attributes.body
I tako je došao gospodin J.J. na svoj sprovod i ugledao samog sebe te se upitao: "Jesam li živ?" Naravno, to je bilo retoričko pitanje pa je postavio isto pitanje nekom prolazniku, ali kada je shvatio da ga nitko ne čuje i ne vidi, tada je shvatio da je zaista mrtav.

Donat, Jure i Kim, 2.C

J.J. dolazi na sprovod, pogleda u lijes i sazna da je unutra njegovo tijelo. Gleda uokolo sav zbunjen i shvaća da ga nitko ne šljivi ni pol posto. Odustaje od svog sprovoda i odlazi u kafić. Sjedne za šank, ali ga konobar nikako ne čuje. U tom mu trenutku u glavu dolazi misao: " Jesam li ja duh?"

Jona, Melani, Luka T. i Luka B., 2.E

# data[].attributes.body
Priča: U koliko još priča živi J.J.? Postoji li posljednja priča u lancu mogućih?

# data[].attributes.body
Patka koja je pojela nebo

Mačka koja je napravila tost

Pustolovina puža u pustinji

Lea, Nola, Tena i Gita, 1.B

Priča o satovima bez kazaljki

Priča o zebri koja ne prelazi zebru

Priča o vješalici bez kuke

Lucija, Dea, Lorena, Petra, 1.D

# data[].attributes.body
Priča: Postoje li nemoguće priče ili su sve priče moguće?

# data[].attributes.body
Bila bih frižider. Drugi bi se morali brinuti za mene i opskrbljivati me hranom. Promatrala bih smiješak na licima ljudi prije negoli posegnu u moj želudac. Ako sam dovoljno malena, mogu me nositi sa sobom na plažu da im ohladim piće. Ima još jedan razlog - uvijek bih bila ukrašena dragim slikama vlasnika i šarenim magnetima.

Korina, Lorena, Franka, 1.D

# data[].attributes.body
Kada bismo bile nešto drugo, ne bismo bile krave, bile bismo tave. Tava ljudima pruža zadovoljstvo jer im omogućuje napraviti obrok. Tava se mora staviti na štednjak kako bi bila korisna te, možemo reći, da je uvijek hot. Naposljetku, tava može služiti za obranu jer se njome može opaliti nasilna osoba.

Lola i Kristina, 4.C

# data[].attributes.body
Priča: U meni se možeš roditi kao travka, jablan, antički bog, pustinjska prašina, zapadni vjetar....Koju formu želiš odabrati?

# data[].attributes.body
Sve će što je vidio u dvorcu nestati - nestat će imena kraljeva, vitezova i vojskovođa, nestat će njihovi konji, nestat će dvorac i puškarnice, a ostat će samo ono što je utkano u donji desni rub tapiserije - mali vilin konjic nadživjet će u umu čovjeka sve što je tog dana vidio.

# data[].attributes.body
Zujao sam kao i svakog drugog jutra kada sam u daljini ugledao otvoren prozor na Grafičkoj. Odmah sam iskoristio priliku i ušao. Ugledao sam puno novih lica, ali jedno mi je bilo poznato. Bio je to F.F., dječak koji me pokušavao ubiti. Prije dva tjedna, dobro se sjećam, mržnja na prvi pogled, s obje strane. Nedužno sam zujao oko njegove glave kada sam upao u nevolju. Naime, OPET me pokušao ubiti. Kao spretni kukac kakav jesam, uspio sam mu pobjeći. Nastavio sam zujati po učionici, ali ne blizu F.F.

Marija, Jana i Larissa, 1. A

# data[].attributes.body
Doletjeh ja u čudnu građevinu i tamo bijaše puno ljudi. Nikad nisam vidjela toliko mladih ljudi na jednom mjestu i svi su samo prolazili pokraj mene. Stotine očiju zapazile su postojanje malog kukca kao što sam ja.

Teuta, Patrik i Valentina, 2.C

# data[].attributes.body
Priča: Ja mogu potpuno predati sebe nečemo što se čini malo, neznatno i prolazno. Kukci u meni odjednom mogu postati protagonisti.

# data[].attributes.body
Smrt je strašna, ali ova priča ne govori o tome, već o strahu lektorice da se na njezinoj osmrtnici nađe pogreška.Cijeli je život ispravljala tuđe pogreške, a onda su se one pojavile na njezinoj osmrtnici.

"Obaj život samo je trenutak...Čovijek koji je dijelio ljubav i toplinu nikada se ne zaboravlja. Pokoj vjećni. Sbogom."

# data[].attributes.headline
Kako izgleda strašna smrt u svom ironičnom obliku?

# data[].attributes.subject
Kako izgleda strašna smrt u svom ironičnom obliku?

# data[].attributes.body
Bio jednom jedan čovjek koji je volio adrenalin. Išao je na bungee jumping, skakao iz aviona, bavio se paraglidingom.Jednoga je dana šetao dvorištem, udario glavom o rub stepenica i preminuo. Kakva ironična smrt!

Ella, Jana i Lorena, 2.E

# data[].attributes.body
Gospodin Ljubiša užasavao se pomisli da netko ne zna plivati. Cijeli je život radio kao trener plivanja. Bio je sa svojom ekipom na natjecanju u Splitu te je nakon natjecanja odlučio otići na kupanac. Otišao je predaleko i uhvatio ga je grč u lijevoj nozi. Nije se imao snage vratiti. Ekipa koju je trenirao plivanje, pronašla ga je ujutro na plaži do koje je doplivalo njegovo tijelo.

Luna, Ema i Sara, 2.D

# data[].attributes.body
Priča: Kada govorim o smrti, ona i nije toliko strašna. Slažeš li se? Čak je mogu pokazati i u duhovitom okviru.

# data[].attributes.body
"Naša potreba za književnošću leži u našoj prolaznosti. Nismo faraoni zbog kojih se grade piramide. Priče su kutije u koje stavljamo sebe. Trebaju nam osobne priče jer njima postajemo ljudska bića. Pričama možemo odgoditi kraj. Njima stavljamo više života u naša ograničena tijela. I najvažnije, priče nam trebaju za razvijanje empatije i to je ključno što nam književnost donosi."

# data[].attributes.body
U tvoju su priču doletjele ptice, ali ona i dalje može biti tvoja...

# data[].attributes.body
Učenici 1.C, 1. A, 1.D, 2.C, 2.D, 2.E, 4.C razreda i Bojana Pralica, prof.