# data[].attributes.body
Тривалі пошуки вчених дали деякі позитивні результати. І схоже на те, що японці ― результат змішування кількох рас, а японська мова ― наслідок змішування кількох мов різних мовних сімей. Відшукано сліди спорідненості японської мови з корейською мовою та алтайською сім’єю мов.
Так, ще 1908 року проф. Фудзіока вказував на 14 рис, спільних для японської та урало-алтайських мов: відсутність сполук приголосних на початку слів, відсутність граматичної категорії роду, постпозиція афіксів, невелика кількість сполучників і т.ін. Але всі вказані риси, звичайно, можуть становити лише результат міжмовних контактів, лінгвоареального впливу.
А проте у другій половині ХХ ст. Вчені знову повернулися до цієї гіпотези. Японський мовознавець Сітіро Мураяма вважає, що осердя японської мови алтайське. Тобто дуже і дуже віддаленими родичами японської мови є корейська, манчжурська, тунгуська та інші алтайські мови. Другий, менш значний етнолінгвогенетичний складник ― полінезійська сім’я мов, до якої належать мови острівних народів Тихого океану (гавайська, таїтянська, самоанська, маорійська тощо). Таким чином, вчені припускають, що первісна японська прамова виникла близько 20 тис. Років тому шляхом змішування мов різних народів, і тільки згодом виник вплив алтайських мов і корейської мови.

# data[].attributes.headline
1)	Які види письма існують в японській мові? Коли і як вони були винайдені?

# data[].attributes.subject
1)	Які види письма існують в японській мові? Коли і як вони були винайдені?

# data[].attributes.body
Японська писемність складається зі знаків ідеографічного і фонетичного письма. До першої групи відносять ієрогліфи, які прив’язані до передачі змісту поняття, а до другої ромадзі і абетки кана — хіраґана і катакана, які прив’язані до передачі звуку чи звуків.
У свою чергу фонетичне письмо поділяється на складове і буквене. До першого відносять абетки хіраґана і катакана, а до другої — латиницю ромадзі.
Ми вживаємо арабські та римські цифри як у горизонтальному, так і у вертикальному написанні,а також латинський алфавіт,як романдзі.Хірагана була створена у VIII—IХ столітті,як і Катакана. Ієрогліфи ж виникли у 2000 роках,до нашої ери. У 372 року н.е. тексти Лунь-юй і Сендзімон (тексти
Обсягом 1000 ієрогліфів) потрапили у Японію. Саме таким чином китайські ієрогліфи потрапили до Японії.
Існує гіпотеза, за якою перед залученням ієрогліфів з Китаю, в Японії існувала своя оригінальна «писемність ери богів» або дзіндай модзі (神代文字). Однак перші згадки про неї датуються пізнім середньовіччям, що змушує більшість лінгвістів Світу і Японії сумніватися у її достовірності.

# data[].attributes.headline
2)	Яке їх застосування в сучасній Японії?

# data[].attributes.subject
2)	Яке їх застосування в сучасній Японії?

# data[].attributes.body
У сучасній Японії на письмі використовують переважно три види знаків — ієрогліфи і абетки кана — хіраґана і катакана.Зараз у Японію дуже часто використовується катакана,як наприклад на вивісках або різних афішах,що пов’язано з дуже сильною європеїзацію Японії як країни. Про це свідчать “євпропейські” звички,мода,тенденції і навіть бізнес зв’язки.
Рідше вживають ромадзі та інші знаки письма. Ієрогліфи потрапили до Японії з Китаю. Згодом на їхній основі були розроблені хіраґана і катакана. Вважається що до появи на островах ієрогліфіки, японці не мали своєї системи письма.
Але одночасно з цим у Японії часто викорстовують канґо(китайські слова),через що деякі вислови стають незрозумілими. На письмі японська мова так і виикористовує хірагану,катакану і кандзі. Також використовуються арабські і римські цифри. У мовленні все частіше з’являється суто японський сленг.

# data[].attributes.headline
3)	Яке значення для сучасних японців має «ґайрайго»?

# data[].attributes.subject
3)	Яке значення для сучасних японців має «ґайрайго»?

# data[].attributes.body
Гайрайго (яп. 外来語, букв. «прийшовши ззовні слово»)— клас лексики в японській мові, що поєднує запозичення з інших мов, за винятком китайської (для слів китайського походження є окремий термін — канго).
Це можуть бути слова або словосполучення,так і терміни з конкретних сфер життя.Також ґайрайго можуть бути “штучно” створені в Японії з вже відомих. Поєднуються декілька слів і утворюється нове.

# data[].attributes.headline
4)	Які ви знаєте гіпотези щодо походження японської мови?

# data[].attributes.subject
4)	Які ви знаєте гіпотези щодо походження японської мови?

# data[].attributes.body
Японські міфи стверджують, що
японці є нащадками самих богів
― бога Ідзанаґі та богині Ідзанамі,
які спустилися з небесного
літаючого мосту, створили
Японські острови і стали жити на
них. Від них з’явилися боги другого
покоління: богиня Сонця Ама-
терасу, бог Місяця Цукі-юмі, бог
Вогню Каґу-цуті та ін.
Ще в кінці палеоліту (близько 10-
200 тис. років тому), коли не було
ще навіть глиняного начиння, японський архіпелаг сполучався з
материком. Наука свідчить, що вже на ту добу на терені сучасної
Японії жили люди. Попри те, що пращури сучасних японців не
мали своєї писемності, вони, безумовно, користувалися мовою,
щоб називати різноманітні предмети, частини тулуба, їжу, тварин,
рослини, небесні тіла, описувати полювання, зв’язки спорідненості,
міфи, традиції, молитися Богам і виголошувати закляття.
Донедавна побутували дві гіпотези щодо походження японської мови:
1)        Північна гіпотеза, за якою японська мова належить до урало-алтайської сім’ї мов, точніше, до алтайської мовної групи (до цієї групи, зокрема, належать тунгуська, монгольська та тюркські мови), однак вона дуже рано відокремилася від решти урало-алтайських мов, тому повинно йтися радше не про належність японської мови до урало-алтайської сім’ї, а лише про урало-алтайське осердя японської мови;

2)    Південна гіпотеза, представники якої наполягають на австро-меланезійському, точніше, малайсько-полінезійському осерді японської мови.
Тривалі пошуки вчених дали деякі позитивні результати. І схоже на те, що японці ― результат змішування кількох рас, а японська мова ― наслідок змішування кількох мов різних мовних сімей. Відшукано сліди спорідненості японської мови з корейською мовою та алтайською сім’єю мов.
Так, ще 1908 року проф. Фудзіока вказував на 14 рис, спільних для японської та урало-алтайських мов: відсутність сполук приголосних на початку слів, відсутність граматичної категорії роду, постпозиція афіксів, невелика кількість сполучників і т.ін. Але всі вказані риси, звичайно, можуть становити лише результат міжмовних контактів, лінгвоареального впливу.
А проте у другій половині ХХ ст. Вчені знову повернулися до цієї гіпотези. Японський мовознавець Сітіро Мураяма вважає, що осердя японської мови алтайське. Тобто дуже і дуже віддаленими родичами японської мови є корейська, манчжурська, тунгуська та інші алтайські мови. Другий, менш значний етнолінгвогенетичний складник ― полінезійська сім’я мов, до якої належать мови острівних народів Тихого океану (гавайська, таїтянська, самоанська, маорійська тощо). Таким чином, вчені припускають, що первісна японська прамова виникла близько 20 тис. Років тому шляхом змішування мов різних народів, і тільки згодом виник вплив алтайських мов і корейської мови.

# data[].attributes.headline
5)	Які 2 найпоширеніші варіанти класифікації історії японської мови ви знаєте?

# data[].attributes.subject
5)	Які 2 найпоширеніші варіанти класифікації історії японської мови ви знаєте?

# data[].attributes.body
Періодизація історії японської мови за Сиромятниковим
ґрунтується на суспільно-політичних засадах і на періодизації
матеріальної історії Японії. Зміни в політичному устрої
зумовлювали зміни в суспільстві і опосередковано впливали на
мовне середовище. Тому періодизація історії мови на суспільно-
політичній засаді має неабияку слушність. Звичайно, за такого
підходу до суспільно-політичних явищ долучають порівняння мовних
явищ різної доби.
Свою історію японці хронологічно упорядковують за китайським
зразком, за ненґо, цебто за роками правління імператорів. Таке
літочислення вживається у країні й нині поруч із європейським.
Кожен ненґо має свою власну назву. Отже, зміна імператора,
зазвичай, означала й зміну ненґо, а отже ― і назви. Лише в деяких
випадках зміна часу була пов’язана з якимось значним
природним лихом чи різкою зміною у
політиці. А оскільки імператори
змінювалися досить швидко, то й ненґо
було дуже багато, тож зорієнтуватися в
них користувачеві вельми складно. У
зв’язку з цим усі ненґо об’єднують у
більші часові відтинки ― ери. Кожна ера
(доба) теж має свою назву, і японська
історія вкладається у 16 таких ер( від Доби Дзьомон (8 тисячоліття до н.е. – ІІІ ст. до н.е) до
Доби Сьова (1926-1989 рр).
Провідною засадою періодизації історії японської мови є поділ
розвитку японської мови на дві великі мовні доби (точкою відліку
вважаємо мову доби Нара):Kodaigo (мова стародавніх часів) і kіndaigo (мова нових часів). За цією засадою виділяємо добу, коли ще не помітно елементів нової мови і добу, коли вже виразно наявні елементи нової мови. Першу умовно називаємо kоdai(стародавня мова) і kindai (нова мова). Досить популярною є також класифікація з поділом історії японської мови на 5 періодів:
1) Давньояпонська мова (до VIII ст.);
2) Старояпонська мова (або пізня давньояпонська мова) ― ІХ-ХІ ст.;
3) Середньояпонська мова ― ХІІ-ХVІ ст.;
4) Новояпонська мова раннього періоду ― ХVІІ- ХVІІІ ст.;
5) Сучасна японська мова (новояпонська мова сучасного
Періоду) ― з ХІХ ст. І дотепер.

# data[].attributes.headline
6)	В якій стародавній літературній пам’ятці вперше застосовувалася хіраґана?

# data[].attributes.subject
6)	В якій стародавній літературній пам’ятці вперше застосовувалася хіраґана?

# data[].attributes.body
Найстаріший документ, що вперше фіксує знаки подібні до хіраґани, датується 867 роком. Це подвірний реєстр провінції Санукі, в якому вжито чотири літери ふ, お, い та と. Вони написані разом із скорописними знаками манйоґани. В деяких релігійно-філософських трактатах 9 століття знаки хіраґани використовувалися як підказки для прочитання ієрогліфів. Перше найстаріше джерело, що було повністю написане хіраґаною, — це приватний лист, датований 905 роком, зі збірки документів монастиря Тонан’їн.
Згодом, в джерелах 10 століття, ця абетка вживалася для нотаток, кореспонденції та графіті. Хоча писемних джерел для визначення точної появи хіраґани дуже мало, Цукісіма Хіросі вважає, що процес її упорядкування завершився в другій половині — кінці 9 століття, а з 10 століття ця абетка набула широкого розповсюдження.

# data[].attributes.headline
7)	Як ви вважаєте, чи можливо відмовитися від ієрогліфів в японській мові?

# data[].attributes.subject
7)	Як ви вважаєте, чи можливо відмовитися від ієрогліфів в японській мові?

# data[].attributes.body
Я вважаю,що на данному єтапі відмовитися від ієрогліфів неможливо. По-перше – люди просто звикли до них,а по-друге – японська мова фонетично дуже бідна,через що транскрипція багатьох слів є схожою\однаковою,через що,на письмі буде складно або ж зовсім неможливо відрізнити один ієрогліф від іншого.

# data[].attributes.headline
8)	Які особливості транслітерації Хепберна?

# data[].attributes.subject
8)	Які особливості транслітерації Хепберна?

# data[].attributes.body
Система Гепберна(яп. ヘボン式ローマ字 хебоншікі-ро:маджі, англ. Hepburn romanization, система Хепберна, система за Хепберном, транскрибутивна система Хепбьорна) — система для латинізації японської мови, у якій використовується латинська абетка для запису японської мови. Використовується іноземцями для транскрипції японської мови засобами латинського алфавіту і японцями для латинізації власних імен, географічних назв і іншої інформації (розклади руху потягів, дорожні знаки, офіційні зв’язки з іноземними країнами.Здебільшого опирається на англійські правила письма, приголосні звуки дуже близько відповідають англійській вимові, а голосні звуки — приблизно італійській вимові.
Система Гепберна стала настільки поширеною у світі, що в самій Японії в 1908 році вона стала називатися «стандартною» (яп. 標準式 ローマ字 хьо:джюншікі ро:маджі, англ. standard system), коли була опублікована «Модифікована система Гепберна» (shūsei Hebon-shiki, англ. modified Hepburn system) зі змінами Кано Дзіґоро і Товариства поширення латинізації (Romaji-Hirome-kai, англ. Society for the Propagation of Romanization)
Хоча сьогодні японська влада віддає перевагу латинізації кунрей-шікі, система Гепберна все ще широко використовується й залишається світовим стандартом. Оскільки вона опирається на вимову англійської та італійської мов, люди, які розмовляють англійською чи романськими мовами (італійською, французькою, португальською, іспанською та іншими), будуть здатними здебільшого точніше вимовляти незнайомі японські слова, романізовані системою Гепберна, порівнюючи з латинізаціями ніппон-шікі та кунрей-шікі

# data[].attributes.headline
9)	Які особливості транслітерації Поліванова? Чому вона не підходить для японсько-української транскрипції і транслітерації?

# data[].attributes.subject
9)	Які особливості транслітерації Поліванова? Чому вона не підходить для японсько-української транскрипції і транслітерації?

# data[].attributes.body
Система Поліванова — система запису російською кирилицею фонем або знаків письма японської мови. Система розроблена російським мовознавцем Євгенієм Полівановим.
У радянські часи перекладні варіанти Системи Поліванова використовувалися в академічних виданнях в Україні.Система транслітерації Євгенія Поліванова (1930) для російської мови. Розроблена 1917 року, переглянута 1930 року. У часи Радянської імперії була офіційною системою в усіх радянських академічних виданнях. Після 1991 залишалася найуживанішою системою в Росії.
На мою думку ця транслітерація нам не підходить через те,що російська і українська мови фонетично є доволі різними. Це питання є дискусійним, оскільки система Поліванова побудована на основі правил російськомовної фонетики і не цілком точно відтворює звучання деяких японських складів.Тому якщо японське слово написати за системою Поліванова і потім це буде читати україномовна людина,то фонетично – слово буде дуже відрізнятися від оригіналу,бо воно буде змінено цілих 2 рази.

# data[].attributes.headline
10)	Які особливості японсько-українських систем транскрипції і транслітерації?

# data[].attributes.subject
10)	Які особливості японсько-українських систем транскрипції і транслітерації?

# data[].attributes.body
Тривалий час для транскрипції японських слів засобами української мови опиралися на російську систему транскрипції Євгенія Поліванова (створена у 1917, опублікована в 1930 році). Проте питання використання цієї системи для транскрипції українською мовою є дискусійним, оскільки система Поліванова побудована на основі правил російськомовної фонетики і не цілком точно відтворює звучання деяких японських складів. При цьому жодна система не є
офіційною в країні і дискусія про ідеальну офіційну систему
викликає запеклі суперечки.На думку деяких мовознавців, українська мова посідає проміжне становище щодо можливостей передачі японських приголосних (особливо м’яких) між системами Хепберна та Поліванова.
Особливостю японсько-українських систем транскрипції і транслітерації є те,що за думкою науковців українська мова посідає проміжне становище щодо можливостей передачі японських приголосних (особливо м’яких) між системами Хепберна та Поліванова.Довгота голосних позачається або двокрапкою або подвоєнням на письмі (оо\уу). Подвоєння приголосних записується через подвоєння на письмі.