# data[].attributes.body
L'escala consta de deu minerals de referència ordenats per la duresa, de menor a major:

1. Talc

2. Guix

3. Calcita

4. Fluorita

5. Apatita

6. Ortosa

7. Quars

8. Topazi

9. Corindó

10. Diamant

# data[].attributes.body
L'escala de Mohs és qualitativa, cosa que significa que no proporciona una mesura precisa de la duresa absoluta d'un mineral, sinó que classifica els minerals en funció de la seva relativa capacitat per ratllar o ser ratllats per altres minerals. Per exemple, un mineral amb una duresa de 5 a l'escala de Mohs pot ratllar qualsevol mineral amb una duresa menor que 5, però serà ratllat per qualsevol mineral amb una duresa més gran que 5. Aquesta escala és molt útil en la identificació ràpida de minerals al camp i al laboratori.

# data[].attributes.body
L'escala de Mohs és una ferramenta utilitzada en geologia per classificar la duresa dels minerals. Va ser creada per Friedrich Mohs el 1812 i consta de deu minerals de referència ordenats de menor a major duresa, des del talc fins al diamant. Aquesta escala és qualitativa i es basa en la capacitat d'un mineral per ratllar-ne un altre. Per exemple, un mineral amb una duresa major a l'escala de Mohs pot ratllar un amb una duresa menor, però serà ratllat per un amb una duresa major. L'escala de Mohs és útil per a la identificació ràpida de minerals al camp i al laboratori.

# data[].attributes.body
L'escala de Mohs proporciona una forma pràctica i ràpida de classificar la duresa relativa dels minerals fent servir una sèrie de referència estàndard. Encara que és una eina valuosa en geologia i mineralogia per identificar minerals al camp i al laboratori, té limitacions ja que és una mesura qualitativa i no quantitativa de la duresa. A més, alguns minerals poden tenir propietats físiques que no es reflecteixen completament en la duresa a l'escala de Mohs. Tot i aquestes limitacions, l'escala de Mohs segueix sent àmpliament utilitzada a causa de la seva simplicitat i utilitat en situacions on cal una ràpida determinació de la duresa relativa dels minerals.

# data[].attributes.body
Escala de Mohs:

1. Utilitza una sèrie de deu minerals de referència ordenats per la duresa relativa.

2. És una escala qualitativa, cosa que significa que classifica els minerals en funció de la seva capacitat per ratllar o ser ratllats per altres minerals.

3. És útil per identificar minerals al camp i al laboratori, però no proporciona una mesura quantitativa precisa de la duresa.

Escala de Duresa de Vickers:

1. Fes servir una prova d'indentació amb un penetrador en forma de piràmide quadrangular amb una relació entre les diagonals de 7:1.

2. La duresa es calcula dividint la càrrega aplicada per làrea de la indentació.

3. Proporciona una mesura quantitativa precisa de la duresa, i és àmpliament utilitzada a la indústria per mesurar la duresa de metalls, ceràmiques i altres materials.

Escala de Duresa de Rockwell:

1. Utilitza una prova d'indentació on s'aplica una càrrega inicial i després es manté una càrrega més gran durant un període de temps específic, després es mesura la profunditat de la indentació resultant.

2. Hi ha diverses escales Rockwell que difereixen a les càrregues aplicades i els penetradors utilitzats, com el penetrador de bola i el penetrador cònic.

3. És una mesura quantitativa de la duresa que s'utilitza àmpliament a la indústria per a materials metàl·lics.

En resum, l'escala de Mohs és una mesura qualitativa de la duresa relativa dels minerals, mentre que l'escala de duresa de Vickers i l'escala de duresa de Rockwell proporcionen mesures quantitatives de la duresa dels materials; aquestes últimes són més precises i utilitzades en aplicacions industrials específiques.

# data[].attributes.body
1. Cualitativa, no cuantitativa: La escala de Mohs clasifica los minerales en función de su capacidad para rayar o ser rayados por otros minerales, pero no proporciona una medida cuantitativa precisa de la dureza. Esto limita su utilidad en situaciones donde se requiere una medida exacta de la dureza de un mineral.

2. No considera otros aspectos de la dureza: La escala de Mohs solo evalúa la dureza relativa de los minerales en términos de su resistencia a ser rayados, pero no considera otros aspectos importantes de la dureza, como la resistencia a la abrasión o la deformación plástica.

3. Depende de minerales de referencia específicos: La escala de Mohs se basa en una serie de diez minerales de referencia específicos. Esto puede limitar su aplicabilidad en casos donde los minerales presentes no se ajusten a la escala de Mohs o cuando se necesita una mayor precisión en la medición de la dureza.

4. No es adecuada para comparaciones entre minerales de la misma posición en la escala: Aunque la escala de Mohs puede comparar la dureza relativa de diferentes minerales, no es adecuada para determinar diferencias sutiles entre minerales que ocupan la misma posición en la escala.

En resumen, la escala de Mohs es una herramienta valiosa pero limitada para la identificación de minerales en función de su dureza relativa. Es importante reconocer estas limitaciones y complementar su uso con otras técnicas de medición de la dureza cuando sea necesario.

# data[].attributes.headline
Tienes curiosidad? ¡Aqui tienes explicacion extra!

# data[].attributes.subject
Tienes curiosidad? ¡Aqui tienes explicacion extra!

# data[].attributes.headline
Perquè el diamant és el mineral més dur a l'escala de mohs?

# data[].attributes.subject
Perquè el diamant és el mineral més dur a l'escala de mohs?

# data[].attributes.body
El diamant és el mineral més dur a l'escala de Mohs a causa de la seva estructura cristal·lina i enllaços químics particulars. El diamant està compost completament de carboni en una estructura cristal·lina tetraèdrica, on cada àtom de carboni està unit a quatre àtoms més de carboni en un patró tridimensional extremadament fort i estable.

Aquests enllaços covalents són excepcionalment forts i requereixen una gran quantitat denergia per trencar-se. Això fa que el diamant sigui extremadament resistent a l'abrasió i difícil de ratllar. Cap altre mineral a l'escala de Mohs pot ratllar un diamant a causa de la força dels seus enllaços i l'estructura cristal·lina altament ordenada.

En resum, l'estructura cristal·lina única i els enllaços covalents forts del diamant el converteixen en el mineral més dur a l'escala de Mohs, capaç de resistir la majoria dels intents de ratllat per altres materials.

# data[].attributes.body
Els minerals son elements que provenen de la terra i l’aigua i no poden ser fabricats pels organismes vius. La major part dels minerals presents en la nostra dieta provenen directament de les plantes o indirectament a partir de fonts animals. Els minerals d’origen vegetal i procedents de l’aigua poden diferir d’un lloc a un altre, doncs el contingut mineral del terra varia segons la geografia.

La virtut d’alguns minerals fan que el seu consum sigui beneficiós per al nostre cos. El potassi i el magnesi son minerals que actuen directament en el treball muscular. Es tracta de nutrients que el nostre cos necessita per afavorir la hidratació i a la vegada per evitar les contraccions musculars (calambres), i molt importants també perquè permeten la circulació dels nutrients a través de les cèl·lules.

Podem trobar potassi i magnesi en les nous, el plàtan, les taronges i els cereals.

# data[].attributes.body
Las sales minerales son indispensables para el funcionamiento de todas las células y tejidos del cuerpo humano. Su déficit acarrea problemas de salud. Estas constituyen alrededor del 4 % de la masa corporal y, en conjunto con otros nutrientes, son determinantes para la vida. ¿Qué son y dónde se encuentran? A continuación te contamos.

Los iones minerales, como el sodio, el potasio y el calcio, participan de forma activa en el metabolismo y el crecimiento. Se distribuyen ampliamente en el entorno, así como en todos los organismos vivos. Además, los cambios en sus niveles internos se pueden expresar en problemas de salud.

# data[].attributes.body
La función de las sales minerales se centra en el crecimiento y la regulación del equilibrio interno del cuerpo humano. Las sales minerales son las encargadas de la formación del tejido humano, la creación de hormonas y la regulación de numerosas funciones orgánicas.

En general, los minerales inorgánicos no constituyen fuentes energéticas. Algunas funciones relevantes de estas moléculas son las siguientes:

Formación de huesos y dientes.

Metabolismo de macronutrientes.

Síntesis de ADN y ARN.

Cofactores enzimáticos.

Acción antioxidante.

Transporte de oxígeno.

Respuesta inmune.

Regulación del ritmo cardíaco y contracción muscular.

Control de la conducción nerviosa.

Equilibrio interno de ácidos y bases.

Las sales minerales, como las vitaminas, carecen de calorías. No obstante, esto no significa que su consumo pueda ser desmedido, por el contrario, su proporción tiene que ser regulada.