# data[].attributes.body
Tika nodibināta Latvijas cilvēktiesību aizstāvēšanas grupa "Helsinki - 86"

# data[].attributes.body
"Helsinki - 86" noorganizēja ziedu nolikšanu pie Brīvības pieminekļa kā piemiņas pasākumu 1941.gada deportācijām.

# data[].attributes.body
Dibināja Latvijas Tautas fronti, kura veidojās no vairākām Latvijas neatkarības atbalstu grupām.

# data[].attributes.body
"Helsinki - 86" PSRS vadītājam M. Gorbačovam, PSKP CK Politbirojam un PSRS valdībai iesniedza prasību atzīt Latvijas neatkarību.

# data[].attributes.body
LSPR AP latviešu valodu pasludināja par valsts valodu.

# data[].attributes.body
Piecdesmitajā gada dienā, kopš komunistiskā PSRS un nacistiskā Vācija izveidoja Molotova - Ribentropa paktu, protestēja Baltijas valstis, veidojot "Baltijas ceļu".

# data[].attributes.body
LPSR AP pieņēma deklarāciju "Par Latvijas valstisko neatkarību".

Par valsts oficiāliem simboliem tika atzīts Latvijas ģerbonis, sarkanbaltsarkanais karogs, himna "Dievs, svētī Latviju!".

Virs LPSR Augstākās Padomes un Ministru Padomes pacēla sarkanbaltsarkano karogu.

# data[].attributes.body
Notika Latvijas PSR tautas deputātu (Augstākās Padomes) vēlēšanas. No 201 mandāta LTF un neatkarības atbalstītāji ieguva vairākumu – 131. Šajās vēlēšanās piedalījās 81,25%  jeb gandrīz 1 600 000 Latvijas iedzīvotāju.

# data[].attributes.body
LPSR kļuva par Latvijas Republiku.

# data[].attributes.body
Latvijas Tautas frontes un LR AP priekšsēdētāji paziņoja un aicināja brīvprātīgos celt barikādes pret PSRS agresiju.

Tās turpinājās līdz 27.01.1991.

# data[].attributes.body
Ceļš uz Latvijas neatkarību nebija viegls. Tomēr ar laiku un gribu viņiem tas izdevās, pat ja tas atstāja pamatīgu rētu Latvijas vēsturē.