# data[].attributes.headline
Govern, organització política i societat

# data[].attributes.subject
Govern, organització política i societat

# data[].attributes.body
La forma de govern dels visigots era la monarquia electiva i vitalícia. L'elecció del rei depenia de l'“Assemblea dels homes lliures”. El seu poder estava molt debilitat a favor dels nobles i de l'Església i la inestabilitat política era una constant. L’economia visigoda es ruralitzava i vivien del camp: agricultura i ramaderia de subsistència, despoblant-se la majoria de ciutats i caient el comerç i l’artesania.

# data[].attributes.headline
Govern, organització política i societat

# data[].attributes.subject
Govern, organització política i societat

# data[].attributes.body
L’economia es ruralitzava, l'artesania i el comerç tenia poca importància, de manera que l’agricultura era l’activitat principal. La societat es dividia en senyors (nobles i clergues que posseïen les terres, però no les bravejaven) i camperols (que bravejaven les terres, però la major part del fruit se la quedaven els senyors).

El màxim poder de l'Imperi residia en l'emperador, que tenia poder per a convocar les armes, administrar justícia i designar als nobles que governaven els territoris. El palau o cort era el nucli de l'Administració

# data[].attributes.headline
Govern, organització política i societat

# data[].attributes.subject
Govern, organització política i societat

# data[].attributes.body
L'organització de l'Imperi Bizantí va estar molt centralitzada amb una administració molt eficaç per a controlar la justícia, l'exèrcit, la religió i l'economia. Per tant, era un sistema teocràtic ja que el poder l'exercia l'emperador per voluntat divina.

L’economia es basa en l’agricultura (grans propietats o latifundis de la noblesa i els monestirs  treballades pels camperols serfs), però també eren molt importants el comerç i l’artesania

# data[].attributes.body
Els visigots varen contribuir a la unificació política de la península Ibèrica, van crear el Regne Visigot de Toledo, el primer intent estable d’unificar la Península sota un sol poder després de Roma. També va fer una integració cultural, van fusionar elements romans i germànics, donant origen a una cultura hispanovisigòtica pròpia. Van deixar un llegat en l’art visigòtic, amb esglésies com San Juan de Baños o Santa Comba de Bande, i joies com el Tresor de Guarrazar.

# data[].attributes.body
La unificació política d’Occident.Carlemany va consolidar gran part d’Europa Occidental sota un sol govern, restaurat en part després de la caiguda de l’Imperi Romà d’Occidenti es va impulsar la Escola Palatina, l’alfabetització i la preservació de textos clàssics. També és van organitzar condats i marques, amb comtes i missi dominici que controlaven l’administració i la justícia, millorant el govern i la recaptació.També hi ha mes contribucions com la difusió del cristianisme que va promoure la cristianització dels territoris conquesta, la Moneda i economia, es va establir una moneda única i es va fomentar el comerç interior i exterior, art i arquitectura, inspirat en l’art romà i bizantí, destacant esglésies, palaus i manuscrits il·luminats i llegat jurídic i polític, estructures administratives i legals carolíngies van servir de base per als futurs estats europeus medievals.

# data[].attributes.body
L’Imperi Bizantí va consolidar el cristianisme com a religió oficial i va desenvolupar l’art bizantí, amb icones, mosaics i esglésies com Santa Sofia. També van crear un sistema d’administració centralitzada que els va permetre governar un imperi extens durant segles. Van combinar elements romans, grecs i orientals, deixant un llegat en arquitectura, pintura, música i literatura. A més, van controlar rutes comercials clau, facilitant l’intercanvi de béns, tecnologia i coneixements entre Orient i Occident.

# data[].attributes.body
https://segundobachillerato.weebly.com/uploads/1/3/7/9/13799776/1.4_visigodos.pdf

https://es.wikipedia.org/wiki/Imperio_carolingio

https://descargas.intef.es/recursos_educativos/It_didac/Geo_Hist_ESO/2/01/02_Imperio_bizantino/la_organizacin_del_imperio_bizantino.html

https://ca.wikipedia.org/wiki/Visigots

https://cienciessocialsenxarxa.sapiens.cat/2010/07/15/limperi-carolingi/

https://es.wikipedia.org/wiki/Pueblo_visigodo

https://es.wikipedia.org/wiki/Imperio_bizantino

https://es.wikipedia.org/wiki/Imperio_carolingio

https://ca.wikipedia.org/wiki/Imperi_Rom%C3%A0_d%27Orient

# data[].attributes.body
L'Imperi Carolingi va sorgir al segle VIII amb Pipí el Breu, qui el 751 va ser coronat rei dels francs amb suport del papa. El seu fill Carlemany (768–814) va ampliar el territori i va enfortir la unió entre el poder polític i l'Església. L'any 800, va ser coronat Emperador d'Occident, iniciant un renaixement cultural i administratiu conegut com el Renaixement Carolingi. Després de morir, l'imperi es va fragmentar per lluites internes. El 843, el Tractat de Verdun va dividir el territori entre els seus néts, donant origen a França i Alemanya, i marcant la fi de l'Imperi Carolingi.

# data[].attributes.body
L'Imperi Bizantí va començar el 330 dC. quan Constantí I va traslladar la capital de l'Imperi Romà a Constantinoble. Durant el regnat de Justinià I (527–565), l'imperi es va consolidar, es va codificar el dret romà amb el Corpus Iuris Civilis i es va construir la Basílica de Santa Sofia. Als segles VI i VII va perdre territoris importants enfront dels àrabs, i va patir conflictes interns durant la iconoclàsia (726–843). El 1204, la Quarta Croada va saquejar Constantinoble, creant l'Imperi Llatí, que va ser restaurat el 1261 sota Miguel VIII Paleòleg. Finalment, el 1453, la ciutat va ser conquerida pels otomans, marcant la fi de l'Imperi Bizantí.

# data[].attributes.body
Els visigots van ser un poble germànic que va entrar a l'Imperi Romà al segle IV fugint dels huns. El 378 van vèncer Roma a Adrianòpolis i el 410 van saquejar la ciutat sota Alarico I. Es van establir a la Gàl·lia i després, després de la seva derrota davant els francs el 507, van traslladar el seu regne a Hispània, amb capital a Toledo. El rei Leovigild va unificar el territori i el seu fill Recaredo es va convertir al catolicisme el 589, aconseguint la unitat religiosa. En 654, Recesvinto va promulgar el Liber Iudiciorum, unificant les lleis. Finalment, el regne va caure el 711 amb la derrota del rei Rodrigo davant els musulmans a Guadalete, marcant l'inici d'Al-Andalus.