# data[].attributes.body
Porijeklo- Rimljani su u 7.st pr.kr. preuzeli pismo od Etruščana i Grka, koji su ga razvili iz feničkog alfabeta

Razvoj- Etruščani su prilagodili grčki alfabet svojem jeziku, a zaitm su Rimljani preuzeli 21 slovo od njih i dodali još 2 slova (Y i Z) od Grka

Kapitala- Latinsko monumentalno pismo klesano u kamen na javnim natpisima

Hrvatski jezik- latinica se u Hrvatskoj počinje sustavnije koristiti za pisanje hrvatskog jezika u 14.st., nakon što je ranije korištena samo za latinske tekstove.

Danas- Najraširenije pismo na svijetu, koristi se za gotovo sve europske jezike i mnoge jezike diljem svijeta

# data[].attributes.body
Što je: Zlatna kopča (fibula) pronađena 1871. godine u Palestri (antički Praeneste) u Italiji

Najstariji natpis: Smatra se da sadrži najstariji poznati natpis na latinskom jeziku, datiran oko 600. godine pr. Kr. (sredina 7. stoljeća pr. Kr.)

Natpis: “MANIOS MED FHEFHAKED NUMASIOI” što u klasičnom latinskom glasi “Manius me fecit Numerio” - “Manije me napravio za Numazija”

Kontroverzija: Postoje sumnje o autentičnosti - kemijske analize pokazale su da bi mogla biti krivotvorina iz 19. stoljeća, ali mnogi filolozi još uvijek vjeruju u autentičnost natpisa

Značaj: Ako je autentična, predstavlja najvažniji spomenik ranog latinskog jezika i najstariji primjer latinske epigrafije

Lokacija: Čuva se u Museo nazionale preistorico etnografico Luigi Pigorini u Rimu

# data[].attributes.body
Kapitala (capitalis monumentalis): Rimsko monumentalno pismo klesano u kamen na javnim natpisima od 1. stoljeća pr. Kr.

Dvije glavne vrste:

- Kvadratna kapitala (capitalis quadrata) - slova podjednake visine i širine, svečani stil za natpise na spomenicima

- Rustična kapitala (capitalis rustica) - izduženija i uža slova, brže izvedba

Rimska monumentalna kapitala: Najsavršeniji oblik antičkog pisma dostignut u vrijeme cara Augusta (1. stoljeće)

Arhaične faze latinice: Najstariji poznati natpis je Fibula Aurea Praenestina (zlatna kopča iz 7. stoljeća pr. Kr.) sa natpisom "MANIOS MED FHEFHAKED NVMASIOI"

Druge rane forme:

- Epigrafska kapitala - za natpise na spomenicima

- Knjižna kapitala - za pisanje kodeksa

- Uncijala i poluuncijala - za knjige, zaobljenija slova

Smjer pisanja: Rano latinsko pismo pisalo se s desna na lijevo (retrogradno), kao na Fibuli Praenestini

# data[].attributes.body
Naziv: Latinski naziv - monumentalno pismo klesano na javnim spomenicima

Razdoblje razvoja: Vrhunac estetskog razvoja dostigla u Augustovo doba (1. stoljeće pr. Kr.)

Dvije glavne vrste:

- Kvadratna kapitala - slova jednake visine i širine

- Rustična kapitala - izduljena, uža slova

Najpoznatiji primjeri: Natpisi na Trajanovom stupu u Rimu, Panteonu i Titusovom slavoluku

Tehnika: Slova su oblikovana ravnim potezima plosnatog kista, zatim klesana u kamen čekićem i dlijetom

Karakteristike: Potezi su postajali deblji, apertura se smanjuje, pojavili su se serifi (završeci slova)

Najstariji spomenik: Crni kamen iz 6. stoljeća pr. Kr. - najstariji primjer epigrafske kapitale pronađen u Rimu 1899. godine

Značaj: Temelj modernog latiničnog pisma i uzor za kaligrafiju i tipografska pisma već dvije tisuće godina

# data[].attributes.body
Razdoblje: Između 2. i 5. stoljeća naše ere

Namjena: Služio je kao poslovno pismo- korišten za svakodnevnu komunikaciju, trgovačke poslove i privatnu korespondenciju

Karakteristike: Slova su dobila na gibanju (dinamici) koje je zavisilo od temperamenta pisara - brže i slobodnije pisano pismo

Tehnika pisanja: Pisano perom, tušem ili stilusom na voštanim pločicama, papirusu ili pergamentu, za razliku od monumentalne kapitale koja je klesana u kamen

Oblici slova: Slova pokazuju veću povezanost i zaobljenost, manje stroge geometrijske forme u odnosu na monumentalnu kapitalu

Razvoj: Stariji rimski kurziv postao je osnova za razvoj mlađeg rimskog kurziva (4.-7. stoljeće), koji je bio teže čitljiv oblik rimskog poslovnog pisma

Značaj: Predstavlja prijelaz između monumentalnog kapitalnog pisma i kasnijih oblika pisma poput uncijale i eventually karolinške minuskule

# data[].attributes.body
Naziv: Latinski "capitalis rustica" - naziv označava "seosko" ili rustično pismo

Razdoblje: Koristila se od 1. do 5. stoljeća naše ere za pisanje književnih djela

Oblik slova: Slova su izdužena i mogu se upisati u pravokutnik, za razliku od kvadratne kapitale čija se slova upisuju u kvadrat

Namjena: Služila je za prepisivanje knjiga, pogotovo Vergilijevih djela - poznata je po rukopisu "Virgilius opera" iz 4.-5. stoljeća

Karakteristična slova: Osobito su karakteristična slova C, D, G, M, N, O i Q koja pokazuju izdužene oblike

Razlika od kvadratne kapitale: Rustična je brža i ekonomičnija za pisanje od elegantne kvadratne kapitale, zauzima manje prostora

Hrvatski spomenici: U Hrvatskoj se rustična kapitala koristi na ranosrednjovjekovnim natpisima s utjecajem minuskulnih pisama

Primjeri: Više kodeksa (knjiga) ispisano je rustičnom kapitalom, uključujući različite klasične tekstove

# data[].attributes.body
Naziv: Latinski "uncijala" ili "scriptura uncialis" - naziv dolazi od latinske mjere "uncia" (palac)

Razdoblje: Koristilo se od 5. do 9. stoljeća, a tragovi se javljaju već u 3. stoljeću na kamenim spomenicima

Tip pisma: Pretežno majuskulno pismo zaobljenih oblika, nastalo kombinacijom uglate kapitale i kurzivne majuskule

Namjena: Knjižno pismo - koristilo se za prepisivanje kodeksa (knjiga), pretežno kršćanskog sadržaja, smatralo se tipičnim kršćanskim pismom

Karakteristična slova: Naglašeni kaligrafski potezi kod slova A, D, E, H, M, Q, U - slova su zaobljena

Dvolinijski sustav: Starija uncijala poštuje dvolinijski ustroj - samo slova D, F i L prelaze gornju crtu, a Q i P prelaze donju

Broj kodeksa: Poznato je oko 400 uncijalnih kodeksa

Hrvatski spomenici: Za Hrvatsku je važno Čedadsko evanđelje (Evangeliarium Cividalense) iz 5. ili 6. stoljeća, pisano uncijalom

# data[].attributes.body
Naziv: Latinski "scriptura semiuncialis" - naziv sugerira povezanost s uncijalnim pismom

Razdoblje: Koristilo se od 5. do 9. stoljeća, ali začetci se uočavaju već u 3. stoljeću (arhajska poluuncijala)

Tip pisma: Pretežno minuskulno knjižno pismo zaobljenih oblika, za razliku od uncijale koja je majuskulno pismo

Četiri razvojna razdoblja:

1. Razdoblje formiranja (prije 5. stoljeća)

2. Razdoblje usavršavanja (5.-6. stoljeće)

3. Razdoblje opadanja (7. stoljeće)

4. Razdoblje potpunog opadanja (8.-9. stoljeće)

Karakteristična slova: a, g, r - oblik ovih slova mijenjao se tijekom stoljeća i može poslužiti za datiranje kodeksa

Minuskulna obilježja: Slova b, d, g, m, q, r, s prelaze iznad i ispod dvocrtovlja

Ligature: Poluuncijala mnogo više koristi ligature nego uncijala - slovo se jednim potezom spoji s idućim

Hrvatski spomenik: Najvažniji je Splitski evanđelistar (Evangeliarium Spalatense) pisan kaligrafskom poluuncijalom, najstarija knjiga na hrvatskom prostoru.

# data[].attributes.body
Razdoblje: Koristila se od kraja 8. do 12. stoljeća (oko 780-1200)

Drugi naziv: U srednjovjekovnim izvorima nazivana littera francigena - "franačko pismo"

Porijeklo: Nastala reformom u vrijeme cara Karla Velikoga (Karlo Veliki), razvila se u dvorskoj školi (schola Palatina) pod utjecajem poluuncijale, kurzive i prekarolinške minuskule

Karakteristike: Pravilna, jasna i čitljiva slova s rijetkim ligaturama i malo kratica - za razliku od teško čitljivih prijašnjih minuskula

Četiri razvojna razdoblja:

1. Kraj 8. - kraj 9. stoljeća (naglašeni elementi kurzivne minuskule)

2. 10. stoljeće (manje kaligrafskih elemenata)

3. 11. stoljeće (renesansa pisma, slova veća i uspravnija)

4. 12. stoljeće (slova viša nego šira, zbijenija)

Značaj: Temelj modernog latiničnog pisma - iz nje se razvilo današnje pismo

Duh reforme: Nastala je iz potrebe za čitljivošću i estetikom u obnovi pismenosti karolinške renesanse.

# data[].attributes.body
Razdoblje: 13. do 15./16. stoljeće - dominantno pismo zapadne Europe

Nastanak: Razvila se iz karolinške minuskule tijekom srednjeg vijeka

Osnovne karakteristike: Uska, vitka slova s dvostruko prelomljenim potezima - razmak između njih postao sve manji, a spojne obline posve prigušene

Vizualni dojam: Slova su dobila izrazito ornamentalni karakter, a redci djeluju poput rešetkastog tkiva (tekstura)

Tekstura: Kao knjižno pismo, gotička minuskula razvila se u teksturu - najdosljedniji oblik koji je Gutenberg preuzeo za svoja pomična slova i odštampao prvu Bibliju

Poslovno pismo: Kao poslovno pismo deformirala se u kurzivnu gotičku minuskulu

Schwabacher i fraktura: Krajem 15. stoljeća razvio se Schwabacher, a u 16. stoljeću fraktura s ukrasnim dodacima

Kraj upotrebe: Humanisti su je zamijenili humanističkom minuskulom (antikva) smatrajući gotiku teškom za čitanje

# data[].attributes.body
Razdoblje: 14.-15. stoljeće - nastala tijekom humanizma i renesanse

Naziv: Humanisti su je nazvali littera antiqua (starinska slova), što je kasnije dovelo do naziva "antikva"

Nastanak: Humanisti su prihvatili karolinšku minuskulu kao protutežu gotičkom pismu, smatrajući je pogrešno antičkim pismom

Karakteristike: Jasna, čitljiva slova - odmak od teško čitljive gotičke minuskule

Uzorak: Nastala je iz karolinške minuskule iz razdoblja 8.-12. stoljeća

Renesansna antikva: Humanistička minuskula postala je temelj renesansne antikve koja se pisala širokim perom u 15. stoljeću

U Hrvatskoj: U Dalmaciji se pod utjecajem humanista gotica preobražava u humanističku minuskulu

Značaj: Temelj modernih latiničnih pisama - prva tiskana minuskula pojavila se 1465. godine