# data[].attributes.headline
האמת, לא חשבתי שיקראו 

# data[].attributes.body
האמת, לא חשבתי שיקראו לי למילואים בשנת השירות האחרונה שלי, אבל כשהגעתי, הבנתי שזהו באמת לא עוד ״סתם מבצע״ אלא מערכה שתשנה לכולנו את החיים.

# data[].attributes.headline
בזמן שהייתי במילואים, 

# data[].attributes.body
בזמן שהייתי במילואים, ידעתי שיהיה לי מאוד חשוב להצטרף למסע הישראלי. גם אם זה להצטרף יומיים לאחר שהתחיל. המעבר הזה - מהגנה בגבול הצפון להתרוצצות אחרי 200 מתבגרים במדבר יהודה... לא יכולתי לקבל החלטה טובה יותר

# data[].attributes.attachment_caption
בתחילת המלחמה הוציאו אותנו למסיק זיתים כל השכבה, אני זוכרת שממש התלבטתי אם לצאת,ואז חשבתי עם עצמי כמה שעוד זוג ידיים יכול לעזור לאנשים שצריכים את העזרה שלנו. בסוף הרגשתי ממש מסופקת ושבאמת עזרתי

# data[].attributes.headline
אימון של הקבוצת כושר ק

# data[].attributes.body
אימון של הקבוצת כושר קרבי שלי ממש טיפה אחרי השביעי באוקטובר ובאימון הזה אנחנו היתאמנו בבוץ וזה חיזק אותנו כי הבנו למה אנחנו באמת רוצים לשרת בצבא ולהבין את המקום שלנו במדינה וזה תרם גם ליגבוש שלנו ועניק לנו ערך קבוצתי חשוב לעתיד (שהם)

# data[].attributes.attachment_caption
עצרת בכיכר החטופים בשבת שבה חילצו ארבעה חטופים מעזה. ערב מאוד שמח אבל עדיין כואב על כל מי שעדיין שם(תמר מלמוד)

# data[].attributes.headline
יצאנו דרך הכפר לתל אבי

# data[].attributes.body
יצאנו דרך הכפר לתל אביב לעצרת החטופים, זה הפעם הראשונה שנסעתי לשם

אני זוכרת שנכנסתי שם בין כל האנשים וכולם כואבים באותה מידה כמוני

לשמוע את המשפחות שעולות לבמה ומדברים אל הקרובים שלהם שבעזה ומתחננים לעזרה היה קשה ממש לשמוע

שירה קורן

# data[].attributes.headline
המסע הישראלי היה אחת מ

# data[].attributes.body
המסע הישראלי היה אחת מהחוויות היותר טובות שהיו לי. אני חושבת שכל השכבה היתה צריכה את זה, רגע להתרחק ולהתנתק מהכל, לצבור חוויות ואיכשהו להנות מכיתה י"א למרות המלחמה ועיצומים. (עמית כהן)

# data[].attributes.attachment_caption
שחר קניאל- בתחילת המלחמה שכוחות של הצבא נסעו לצפון או לדרום ועמדנו בצומת בכפר וחילקנו להם אוכל ושתייה והיינו עם דגלי ישראל. הרגשתי שעשינו להם שמח וטוב על הלב וזה נתן לי תחושת טובה 

# data[].attributes.headline
הרגע השני שלי בוא היה 

# data[].attributes.body
הרגע השני שלי בוא היה המרוץ של נדב בצל המלחמה זה הרגיש יותר מוזר מכל שנה כי לא רצנו בשביל לזכור אותו אלה רצנו למאן כל הלוחמים שנתנו את הנפש שלהם כדי שניה בטוחים בשקט בבית

# data[].attributes.attachment_caption
שחר קניאל- אני ואמא שלי נסענו להביא דברים לגדוד מילואים שהיה במעלות תרשיחא הבאנו להם אוכל וכל מיני דברים שהיה להם חסר. זה היה באותו היום שהיו את האזעקות שווא בצפון אז היו שם 2 אזעקות זה היה מלחיץ אבל הרגשתי סיפוק שהצלחתי להביא לחיילים דברים שהיה להם חסר ולעלות להם טיפה את המורל ואת החיוך על הפנים 

# data[].attributes.headline
כל פעם שאני רואה פוסט 

# data[].attributes.body
כל פעם שאני רואה פוסט או תזכורת על הנושא מכניסה אותי למקום רגיש, למציאות הכואבת שאנו חיים בה. אניסה קובלה

# data[].attributes.attachment_caption
שנה שעברה אח שלי התחיל ללמוד לנגן על גיטרה חשמלית. בסרטון הוא מנגן את אחד השירים האהובים עליי in my place של קולדפליי. זה היה בערך חודש אחריי שכל המצב התחיל כשעוד פחדנו לצאת מהבית. רגע של אסקפיזם והנאה שבו הצלחתי לרגע לשכוח מכל מה שהולך בחוץ. (תמר מלמוד)

# data[].attributes.attachment_caption
במהלך החופש הגדול, אני ועוד שלושה ילדים השתתפנו בפרויקט חממה שנקרא "אור וצל" במהלכו אנו עובדים על סרט הגמר שלנו לכיתה י"ב. מעבר לחוויה המדהימה של להכיר עוד המון תלמידי קולנוע מרחבי הארץ, הימים בהם כל הגיבורים לסרטים הגיעו וסיפרו את הסיפור שלהם, כל השיחות שלנו עם שחר ואילן שמחי הציפו את כולנו. זה שבוע שאני לא אשכח ופרויקט שאני גאה לקחת בו חלק (עמית כהן)