# data[].attributes.body
L'Homo neanderthalensis va viure fa de 150.000 a 40.000 anys.
El seu antecessor és l'Homo antecessor i el seu predecessor és l'Homo sapiens.

# data[].attributes.body
Segons diferents teories, aquesta espècie era originària d'Africa i es va anar extenent per Europa i Àsia degut a un període d'escalfament climàtic que va provocar l'escalfament de la Terra, la recessió de glaceres i un enduriment de la vida al continent africà. Aquesta època càlida va anar seguida per una època glacial, que va separar la població africana de les branques que havien emigrat cap a Europa.
L'Homo neanderthalensis va habitar a Europa central, als Balcans, l'oest de Rússia, Ucraïna, Zagros, Llevant, Alemanya, Gibraltar, Uzbekistan, Sibèria, Portugal, Israel-Palestina, Anglaterr, etc.

# data[].attributes.body
L'Homo neanderthalensis físicament era molt fort, amb una musculatura molt robusta i estava adaptat al fred. Mesurava al voltant d'uns 1'65 metres d'alçada i tenia un pes d'aproximadament 70 kg. Posseïa una pelvis ampla, extremitats curtes, un tórax en forma de barril, arcs supraorbitals ressaltats, front baix i inclinat, rostre prominent i mandíbula sense mentó.

# data[].attributes.body
La capacitat cranial d'aquesta espècie era d'aproximadament uns 1.500 cm³, és a dir, era molt semblant a la capacitat cranial de l'home actual.

# data[].attributes.body
Durant molt temps es va considerar que la dieta dels neandertals estava basada en la carn, especialment provinent dels cavalls, cèrvols grans bòvids, mamuts, rinoceronts, etc. No obstant, els estudis mostren que tenien una dieta més variada ja que en ambients mediterranis s'alimentaven d'animals petits, com ocells, tortugues o conills i en zones costaneres menjaven mol·luscs marins, foques i dofins. A més es va descobrir que un dels elements més importants de la seva dieta era la ingesta de fruits i vegetals, els quals cuinaven mitjançant el foc.

# data[].attributes.body
Es produeix una reducció del prognatisme, neumatizació de la cara, sobretot, del maxil·lar superior, retrocés dels músculs masticatoris, aparició de grans dents, els incisius mostren gran desgast, apareix l'espai retromolar, aplanament de la volta cranial i el foramen magnum retardat. A més, a causa del gran ús que feien de les dents anteriors es va produïr l'absència de fosses canines, la projecció anterior de les vores de l'obertura nasal i la robustesa dels ossos nasals.

# data[].attributes.body
L'Homo neanderthalensis era una espècie bípeda que feia servir el foc per a la cocció dels aliments, com ara els fruits i els vegetals i també utilitzava eines fabricades amb pedres, pals i ullals per a poder caçar petits o grans animals.
Utilitzaven diverses plantes com a remei natural contra dolors i malalties, com el consum d'escorça d'àlber, que actuava d'analgèsic natural.

# data[].attributes.body
L'homo habilis va viure fa 2,4 milions d'anys enrere.
Pertany a la familia dels Hominidae, procedeix de l'evolució dels Australopithecus.

# data[].attributes.body
Els primers descobriments fossils d'aquest homo van ser per Louis y Mary Leakey, a Tanzania entre el 1962 i el 1964. L'hàbitat era la sabana africana. Tot i ser una zona amb arbres, el nombre d'aquests era molt reduït. El que va causar que comencessin a protegir-se en coves.

# data[].attributes.body
La seva alçada era de 1,6 metres aproximadament, pesava al voltant de 56 kg (mascles) i 44 kg (femelles). Tenien els incisius més grans que els Australopithecus, juntament amb una cara més curta, posseïen uns dits corbs tant en els peus com en les mans, el que indicava que encara es pujaven als arbres.

# data[].attributes.body
L'Homo habilis es caracteritza per tenir un crani més arrodonit que els seus antecessors, així com l'augment de la capacitat cerebral, amb un increment d'entre 50 i 100 centímetres cúbics respecte a l'Australopithecus (tenia entre 600 i 700 cm³)

# data[].attributes.body
L'alimentació d'aquest espècimen és motiu de certes discrepàncies entre els especialistes, principalment la seva dieta estava basada en les restes animals que trobava, a més d'insectes i els vegetals que recollia. No obstant això, alguns opinen que es va convertir en caçador a causa del procés evolutiu. Al analitzar amb microscopi les osques provocades pel desgast de les dents, els experts han conclòs que la seva alimentació era molt flexible. D'aquesta manera, anava des d'arrels, fulles, plantes, llavors o alguns fruits, òbviament també la carn. Utilitzaven algunes eines per triturar els aliments més durs

# data[].attributes.body
Els incisius superiors no comptaven amb diastema (espai interdental). Els molars tenien una mida gran i estaven recoberts per un esmalt gruixut i resistent. La cara, per altre banda, estava molt marcada per un menor prognatisme que els Australopithecus, provocant un aplanament de les faccions

# data[].attributes.body
La forma de vida d'aquest homínid estava molt jerarquitzada. A la cúspide es trobava un mascle dominant, amb els altres mascles i les femelles per sota d'ell. L'hàbitat era la sabana africana.

Tot i que no hi ha cap evidència que l'Homo habilis pogués parlar, sí que presenta en el seu físic un element que va significar una evolució en aquest sentit. Els cranis trobats mostren una circumval·lació de Broca molt desenvolupada. Això vol dir que, encara que no dominessin un llenguatge estructurat, sí podien comunicar-se amb sons.

Es creu que que aquest primat coneixia el foc, però que no era capaç d'encendre'l ni de dominar-lo.

# data[].attributes.body
L'origen de l'Homo sapiens és una mica confús, la hipòtesi més acceptada sosté que va aparèixer a l'Àfrica durant el Paleolític Mitjà. L'arribada d'aquest homínid no es va produir d'una manera lineal, sinó que fa 600 mil anys hi va haver una divisió en els seus avantpassats que es va saldar amb el naixement dels neandertals, d'una banda, i de l'Homo sapiens, de l'altra. Els diferents jaciments amb fòssils suposen, en moltes ocasions, haver de replantejar l'antiguitat de l'espècie.

# data[].attributes.body
La probable primera migració d'humans més moderns anatòmicament va ser a l'Àfrica. Això es coneix pels fossils trobats a les coves de Skhul i Qafzeh al nord d'Israel, daten d'un període relatiu de 100.000 anys.

# data[].attributes.body
Els primers Homo sapiens tenien una alçada mitjana de 1,60 metres les dones i 1,70 metres els homes. El pes variava, depenent de el sexe, entre els 60 i el 70 quilograms.

# data[].attributes.body
El front era més ampli que el dels anteriors homínids a causa del creixement de la capacitat cranial. En general, tot el crani es va modificar durant el procés d'aparició de l'espècie. A part de la mida del crani (d'entre 1.500 i 1.600 cm3), la mandíbula es va escurçar i les dents es van tornar més petits. Això va provocar que la barbeta adquirís una forma més pronunciada i menys arrodonida.

# data[].attributes.body
La dieta era bastant variada, el homínid va haver d'adaptar-se als canvis climàtics de les diferents èpoques, havent de buscar preses en els diferents entorns en que visqués. Per exemple, a Europa occidental, alguns grups van basar la seva supervivència en la captura de rens. Un dels problemes amb que es van trobar els primers Homo sapiens va ser que les selves en que vivien van començar a disminuir de mida per les poques pluges. El nombre d'exemplars van créixer i els recursos eren insuficients per a mantenir-los a tots. Aquest va ser un dels motius pels quals van haver d'emigrar a altres regions.

# data[].attributes.body
Els peus de l'Homo sapiens ja van començar a tenir cinc dits. Aquests havien perdut la capacitat de grimpar, el mateix va passar amb els de les mans. Les ungles, per la seva banda, eren planes en lloc d'urpes. També hi va haver un gran desenvolupament de les articulacions de l'espatlla i de el colze.
La capacitat de caminar sobre les dues cames, sense haver d'usar les mans per recolzar-se, va donar a l'Homo sapiens una gran avantatge evolutiu. Gràcies a això, podia usar les seves mans lliures per poder recollir coses o defensar-se.

# data[].attributes.body
El Paranthopus Robustus va viure en un periode d'entre 2 i 1.2 milions d'anys.
El seu antecessor és l'Australopithecus.

# data[].attributes.body
Es creu que el Paranthopus Robustus només ha estat trobat al  jaciment de Kromdraai i després a Swartkrans (Sud-àfrica), on van trobar-se 130 restes de robustus.

# data[].attributes.body
El Paranthropus robustus pertany a l'espècie d'homínid fòssil, que prové de la família dels primats hominoïdeus. Per això, l'espècimen aconseguia mantenir una posició dreta i caminar. Es caracteritzava per posseir una anatomia robusta en el seu crani i les seves dents eren resistents. Els mascles pesaven uns 40 kg i  mesuraven 1.35 m i les femelles al voltant de 30 kg. i 1.10 m.

# data[].attributes.body
El cervell de l'Australopithecus robustus era desenvolupat i alt, semblant a el d'un ximpanzé: mesurava entre 410 i 530 cm3 . A la part superior tenia una cresta sagital, semblant a la d'un goril·la, que li proporcionava més força mandibular. El cervell, no obstant era lo suficientment petit com perquè els músculs mastegadors ho envoltessin, formant una "cresta sagital". En comparació amb altres espècies, el seu cervell era petit amb relació als Homo. No obstant això, l'estructura cranial era la més gran de tots els Australopithecus.

# data[].attributes.body
Tenien un gran aparell mastegador, abans es creía que era producte d'una especialització alimenticia en llavors i arrels. Recentment van fer-se estudis que indiquen  que la seva alimentació hauria estat més variada, com diversos tipus de pastures, llavors i, possiblement, animals.

# data[].attributes.body
L'arcada dental en forma de V presenta grans molars i canins i incisius petits. Els molars i premolars té un gruix d' esmalt i no s'observa diastema, la qual cosa probablement signifiqui que els mascles no havien de lluitar per accedir a les femelles. A més, presentava una mandíbula alta, sòlida, curta, robusta i amb una potent masticació.

# data[].attributes.body
La seva edat mitjana era d'uns 17 anys. Els estudis també demostren que eren bípedes. No obstant això, encara que l'espècie va aconseguir caminar, la seva activitat cerebral no es va desenvolupar completament, de manera que no eren uns homínids intel·ligents. També es va descobrir que en hàbitats oberts els Paranthropus robustus van poder comunicar-se vocalment gràcies a la seva capacitat auditiva.

# data[].attributes.body
EL Australopithecus africanus va viure fa 2-3 milions d'anys a l'Àfrica de l'Sud.

# data[].attributes.body
Es considera que l'Australopithecus africanus es va desenvolupar en espais prou oberts i de clima sec.

L'espai geogràfic específic que va ocupar aquest homínid es localitza a l'Àfrica de l'est, abastant els actuals territoris de Tanzània, Kenya i Etiòpia.

# data[].attributes.body
El seu pes mitjana anava dels 33 kg als 67 kg amb una alçada de 1,50 m d'alt.
Els Australopithecus africanus posseeixen totes les adaptacions en els membres inferiors corresponents a un bípede habitual.

També van retenir característiques en els seus membres pertanyents a un homínid pica-soques, amb articulacions a les espatlles orientades cap amunt, braços llargs en comparació amb les seves cames, i dits corbs i llargs.  En general, les seves mans s’assesmblen més a les d'un humà que a les de l'Australopithecus afarensis.

# data[].attributes.body
Tenien una capacitat craniana de 480 cm3 a 520 cm3.  La caixa craniana era més alta i arrodonida que la dels antropomorfs i l’esquelet post-cranial era similar al del Australopithecus  l'afarensis.

# data[].attributes.body
Els Australopitechus africanus s'alimentaven preferentment de fruits rics en sucres, però en les èpoques desfavorables no feien fàstics a llavors, arrels, tubercles o escorces.

# data[].attributes.body
La cara d'aquesta espècie tendia a exhibir un alt grau de prognatisme i una regió Centrofacial còncava.  La cara i dentadura d'aquesta espècie estaven especialment dissenyades per mastegar aliments més durs i tenia menor grandària de peces dentals.

# data[].attributes.body
A les coves de Sterkfontein i Makapansgat es van trobar eines de pedra molt primitives al costat de les restes dels Australopithecus africanus.  Tot i que no hi hagi evidència que fabriquessin eines, sembla que utilitzaven pedres per martellejar i tallar. Aquests hominins són considerats com bípedes habituals.  No obstant això, es pensa que els Australopithecus africanus van poder haver estat més arboris que els afarensis. També s'especula que utilitzaven tubercles en la seva dieta i que els extreien amb pals d'una manera similar als africans actuals, com les tribus de l'desert de Kalahari.

# data[].attributes.body
L'Australopithecus afarensis va viure fa de 4 a 3 millons d'anys.
El seu antecessor és l'Australopithecus anamensis i el seu predecessor és el Paranthropus aethiopicus.

# data[].attributes.body
Es creu que aquesta espècie només va habitar a Àfrica de l'est, és a dir, a Etiòpia, Tanzània i a Kenya, per tant, era originària d'Àfrica.

# data[].attributes.body
Els seus pits no tenien forma de barril, com en els humans, sinó que s'estrenyien cap amunt en forma de campana.
El dimorfisme sexual era molt marcat, sent els mascles molt més corpulents que les femelles, amb una mitjana de massa corporal de 45 kg per als mascles i 29 kg per a les femelles. Tenien la pelvis petita i les femelles presentaven un canal de part més petit que l'actual, degut a la petita grandària del crani de les cries, i amb una notòria forma de ronyó.
Les falanges dels dits eren corbades, tant les de les mans com les dels peus. Aquesta característica suggereix que tenien gran capacitat de pujar i penjar-se de les branques dels arbres, de manera que es pensa que aquests eren el seu mitjà habitual.

# data[].attributes.body
Tenien un capacitat cranial d'entre 380 i 450 cm³, el que correspondria a la mida del cervell d'un ximpanzé o a la tercera part d'un cervell humà actual. En comparació amb la mida de el cos, el crani era relativament gran i presentava petites crestes sagitals i nucals, comparables amb les del goril·la mascle actual, però molt més petites.

# data[].attributes.body
Els investigadors van explicar que durant el procés de masticació, es ratlla l'esmalt de les dents per l'abrasió d'elements estructurals dels vegetals que, a més, sovint porten terra, per això, van arribar a la conclusió que l'Australopithecus afarnesis s'alimentava de fruits rics en sucres, així com llavors, arrels, tubercles i escorces, però també per ous, rèptils, tèrmits i insectes diversos.

# data[].attributes.body
La cara de l'Australopithecus afrarensis era bastant gran i es projectava davant del crani a causa de la mida de les dents.
A diferència dels humans, els seus canins eren reduïts, tot i que es projectaven lleugerament davant de la dent adjacent. Tenien els incisius molt grans i els molars i els premolars eren de grandària substancial, amb superfícies planes. De la seva boca també van veure que el paladar era molt similar al de l'home actual perquè tot i que era gran, formava una corba que no era parabòlica, ni de costats paral·lels, com en els grans simis.

# data[].attributes.body
Aquesta espècie era bípeda, utilitzava pedres afilades per extreure la carn dels ossos i per poder obtenir la medul·la d'aquests. Desconeixien l'ús del foc.

# data[].attributes.body
LUCY: Es tracta del 40% de l'esquelet d'una femella d'uns 1,10 metres d'alçada, d'aproximadament 27 kg de pes, d'uns 20 anys d'edat, que va tenir algun fill i dotada d'un crani minúscul. Lucy caminava sobre els seus membres posteriors, signe formal d'una evolució cap a l'hominització. La capacitat bípeda de Lucy es podia deduir per la forma de la seva pelvis, així com de l'articulació del genoll.
La robustesa dels braços reforçava la idea que passava una quantitat notable de temps fent-los servir per moure's pels àrbres.
El nom Lucy prové de la cançó «Lucy in the Sky with Diamonds» ja que és la cançó que estaven escoltant els investigadors quan la van descobrir.