# data[].attributes.body
Moj roman bi bio napisan u prvom licu. Naslov bi bio „Suha krpa na dnu mora“ . Kroz roman bi čitatelji ustanovili da je to metafora. Glavni lik bi bio „popularan“ u društvu , u njezinom/ njegovom životu bi sve bilo „ružičasto“ , ali samo izvana. Ona/on bi se ustvari osjećao usamljeno i zapostavljeno pa čak i lagano depresivno. Kroz roman bi glavni lik pronalazio prave prijatelje , ali bi istovremeno ulazio u nesuglasice i svađe sa svojim lažnim prijateljima . Nakraju romana bi shvatio/la vrijednost pravog prijateljstva i nakon dugo vremena okusio/la bi sreću.

# data[].attributes.body
Strah od neuspjeha
U mom romanu bi se radilo o svakodnevnim izazovima tinejdžera. O strahu od neuspjeha u školi i u ljubavi. Glavni lik bila bi djevojci Marti koja se zaljubi u najboljeg prijatelja Nikolu i zbog straha od neuzvraćene ljubavi voli ga tajno. O njenom strahu od neuspjeha u školi zbog kojeg i ako je jako pametna ima loše ocjene. Zbog straha se ne zna izboriti za sebe.Pisala bi strahu kojeg se ne treba bojati jer on je razlog neuspjeha.
Glavni lik: Marta- pametna,sramežljiva,domišljata,duhovita,snalažljiva.

# data[].attributes.body
Radnja mog romana se događa u 5738. godini.
Glavni bi lik bio tinejdžer koji je jako zainteresiran u znanost, a zvao se Jakov. Jakov je bio izumitelj koji je radio svakakve stvari od različitih vrsta stijena , on radio medicinu koja je spašavala živote i tako su ga ljudi prozvali Doktor Stijena. Jedan dan jedan čovjek u njegovom selu pokupi virus  i zarazi sve u selu. Jakov sada mora iskoristiti svoju ljubav za znanost da nađe lijek protiv tog virusa.
Osobine Jakova : pametan, mudar, hrabar.

# data[].attributes.body
Voljela bih napisati ljubavni roman u kojemu bih navela mnogo problema sa kojima se najčešće mladi susreću. Glavni lik bi naravno bio jedan mladi zaljubljeni par. Bili bi zaljubljeni, ne bi ni na što mislili osim na ljubav i jedno o drugome. Bilo bi puno izljeva emocija.

# data[].attributes.body
U mom romanu glavni lik bi bio moj susjed Karlo koji obožava voziti bicikl. Skoro svaki put kada bi išli na vožnju biciklima njemu se probuši guma. Karlo postane onda tužan i ljut. Kada smo došli doma išli smo zakrpati gumu i opet tako na vožnju.  Kasnije je kupio neku super gumu koja se ne može probušiti i mogili smo ići nesmetano na vožnju.

# data[].attributes.headline
Kriminalistički roman             Moj roman bi govorio o dalekoj budućnosti. Radnja bi se odvijala u vremenu kada su se ljudi već odavno napustili Zemlju u nadi za boljim životom. Glavni lik bi bio poznati fizičar koji je nakon odlaska sa Zemlje postao detektiv. Kao detektiv bio je vrlo uspješan. Svaki slučaj koji je započeo rješavati je riješio. No dogodi mu se tragičan događaj, čovjek u žutom kaputu usmrtio je njegovu kćer. Godinama pokušava riješiti slučaj, no nikada ne uspijeva. To ga dovodi u ludilo, dobiva otkaz i postaje beskućnik. No kada je bio najočajniji naišao je na maleni dokaz koji mu pomaže pronaći ubojicu svoje kćeri.

# data[].attributes.subject
Kriminalistički roman             Moj roman bi govorio o dalekoj budućnosti. Radnja bi se odvijala u vremenu kada su se ljudi već odavno napustili Zemlju u nadi za boljim životom. Glavni lik bi bio poznati fizičar koji je nakon odlaska sa Zemlje postao detektiv. Kao detektiv bio je vrlo uspješan. Svaki slučaj koji je započeo rješavati je riješio. No dogodi mu se tragičan događaj, čovjek u žutom kaputu usmrtio je njegovu kćer. Godinama pokušava riješiti slučaj, no nikada ne uspijeva. To ga dovodi u ludilo, dobiva otkaz i postaje beskućnik. No kada je bio najočajniji naišao je na maleni dokaz koji mu pomaže pronaći ubojicu svoje kćeri.

# data[].attributes.body
U mojem romanu bi glavni lik bio pas. Taj pas je bio dobročudan, zaigran, ali je volio pobjeći i za par sati ili par dana se vratiti. Gazda bi ga svaki put cijelo vrijeme tražio. Jednom je pas otišao u šumu gdje ga je lovac upucao, ali pas je ipak spašen.

# data[].attributes.headline
Branimir Čičmak: Želio bih napisati biografiju Ivana Vučetića. Zainteresirao me taj znanstvenik, čim sam počeo istraživati o njemu za zadatak iz biologije i otkrio da je taj veliki hrvatski izumitelj „otac daktiloskopije“,  ne samo izumitelj, već argentinski kriminalist hrvatskoga podrijetla, autor  mnogobrojnih djela iz područja daktiloskopije, diplomirani vještak identifikator, forenzičar i hrvatski iseljenik ali i domoljub. Biografija mu je zanimljiva kao kriminalistički roman.

# data[].attributes.subject
Branimir Čičmak: Želio bih napisati biografiju Ivana Vučetića. Zainteresirao me taj znanstvenik, čim sam počeo istraživati o njemu za zadatak iz biologije i otkrio da je taj veliki hrvatski izumitelj „otac daktiloskopije“,  ne samo izumitelj, već argentinski kriminalist hrvatskoga podrijetla, autor  mnogobrojnih djela iz područja daktiloskopije, diplomirani vještak identifikator, forenzičar i hrvatski iseljenik ali i domoljub. Biografija mu je zanimljiva kao kriminalistički roman.

# data[].attributes.body
Moj roman bi se radio o gradanskom ratu i kako se vojnici bore jedni protiv drugih. Mi bi imali strah od neprijatelja i kada bi oni dolazili do nas mi bi se pravili da samo u unistenom tenku al obda bi unistili njihove trupe kada bi oni dolazili do nas mislici da je nas tenk unisten.
Unistili bi nekoliko njih, ali oni bi ipak ubili moje vojnike u tenku dok bi ja osto ziv i onda bi mi zapovjednik reko da se spustim ispod tenka i ostanem tamo dok njihove trupe ne odu.
Mi smo zadrzavali njihove trupe tako da nase trupe dodu s hranom i lijekovima do nase baze da prezivimo ovaj rat.
Na kraju svega bi moje trupe dosle do tenka i vidili da sam ja ziv i odnijeli vi me u bazu. I onda bi pobjelili protivnicke trupe i tako pobjedili rat.

# data[].attributes.body
Priča bi bila o tome da se mnoge znanstvene pretpostavke i teorije o napuštanju planeta Zemlje radi nepogodnih uvjeta,globalnoga zatopljenja,asteroidnih udara te novih svjetskih virusa zapravo ostvare.Glavni lik bio bi jedan astronaut koji je uz pomoć svoga znanja,logičkoga zaključivanja te povjerenja u nekadašnjega teoretskog fizičara Stephena Hawkingsa pokušao zadržati ljudske živote na način da je svojim predviđanjem desetak godina ranije nagovorio svoje suradnike da naprave i pripreme što više mogućih svemirskih raketa i letjelica kako bi što veći broj ljudi preživio i zajedno s njime otputovao na već planirani planet Mars.Budući da su znanstvenici vec procjenjivali kakav bi tamo mogao biti život,astronauti su opremili ljude kako ne bi poginuli radi visoke temperature na Marsu.Priča bi se nastavljala tako što bi se otkrivalo kako ljudi zapravo provode tamo vrijeme i preživljavaju,koje znanstvene novitete otkrivaju za koje su znanstvenici istraživali stotine godina te hoće li itko naći način i popraviti stanje na Zemlji te uspješno,zajedno s ostalim ljudima,napraviti povratak svome prijašnjem planetu,Zemlji...

# data[].attributes.body
Moja priča bi govorila dvije prijateljice koje su se upoznale na jedan jako čudan način, te dvije cure su zapravo bile sestre no to one nisu znale do kad se nisu počele više družiti.
Voljele su iste stvari, bile su jako slične u licu, imale su iste interese.
Onda su došli na temu o mami i tati koji su im to skrivali jer nisu htjeli da se njihovo tajno sestrinjstvo pokvari.
Kad su shvatile da su sestre počele su se više družiti i povezivati

# data[].attributes.body
Napisala bih roman o putovanju u svemir astronauta i milijunaša koji je cijelu svoju imovinu potrošio na ovaj put. Tijekom putovanja oni izgube vezu sa Zemljom i prepušteni su sami sebi. Milijunaš je nestrpljiv, mnogo zanovijeta i prigovara te za nastalu situaciju krivi astronauta. Čas je pun nade, a čas u očaju. Astronaut pokušava biti smiren i ostati profesionalan, ali s vremenom i on postaje nestrpljiv. Što astronaut postaje nestrpljiviji to milijunaš postaje smireniji i preuzima odgovornost za povratak na Zemlju, iako za razliku od astronauta on u ovome nema nikakva iskustva.

# data[].attributes.body
Moj roman bi  se radio o čovjeku koji prepričava kako je grozno u ratu.
U romanu bi bile opisane sve loše strane rata, i o tome kako su mnogi poginuli. Bio bi i opisan život ljudi poslije rata, siromaštvo, glad i tuga ljudi.

# data[].attributes.body
Moj roman bio imao priču o tome kako običan čovjek u današnjem svijetu ne može ništa sam pa ni uz pomoć drugih ljudi koji nemaju nikakvu popularnost. Jer u današnjem svijetu rijetko što uspije bez pomoći nekog jako poznatog ili nekog na dobroj poziciji.
Glavni lik bih pokušao proširiti ideju o tome kako roboti zapravo nisu nikako dobri i kako postoji šansa da unište svijet.
Naći će se na teškom putu uz puno prepreka stjeći će neka nova prijateljstva, ali neće mu biti lako. Na kraju će se izboriti za svoj pokret, ali to neće biti onako kako je on zamislio. Hoće li na kraju završiti sve kako je mislio ili će sve pasti u vodu?

# data[].attributes.body
Moja priča bi bila u obliku dnevnika. Opisivala bi doživljaje i osjećaje djevojčice koja se jedno jutro probudila sama na Zemlji. Dan po dan bi čitatelji zajedno sa djevojčicom prolazili kroz razne pustolovine. Od osjećaja sreće što je mogla ući u svaki dućan i uzet sve što poželi do osjećaja straha i tuge da će ovakvo stanje potrajati zauvijek.

# data[].attributes.headline
	Put u budućnost   2222.                    Moja bi priča govorila o dalekoj budućnosti. Ljudi žive  na Marsu jer je život na Zemlji nemoguć zbog zagađenja. Život je nezamisliv bez tehnologije. Priča bi pratila svakodnevni život jedne  obitelji: rad, učenje, putovanje i međusobne odnose. Odnosi su hladni, bez osjećaja, isprogramirani,  nema zajedničkih  druženja. Odrasli rade u posebnim prostorima opremljenim savršenom tehnologijom i djeca uče isključivo u virtualnim učionicama. Hrana se proizvodi u robotiziranim tvornicama kao tablete različitih boja i okusa.Putuje se u specijalnim letjelicama samo zbog proučavana drugih svjetova pa tako i na Zemlju na kojoj se polako počinje javljati novi  život. Počinju rasti rijetke biljke, a može se vidjeti i pokojeg kukca.Petar Arko  a

# data[].attributes.subject
	Put u budućnost   2222.                    Moja bi priča govorila o dalekoj budućnosti. Ljudi žive  na Marsu jer je život na Zemlji nemoguć zbog zagađenja. Život je nezamisliv bez tehnologije. Priča bi pratila svakodnevni život jedne  obitelji: rad, učenje, putovanje i međusobne odnose. Odnosi su hladni, bez osjećaja, isprogramirani,  nema zajedničkih  druženja. Odrasli rade u posebnim prostorima opremljenim savršenom tehnologijom i djeca uče isključivo u virtualnim učionicama. Hrana se proizvodi u robotiziranim tvornicama kao tablete različitih boja i okusa.Putuje se u specijalnim letjelicama samo zbog proučavana drugih svjetova pa tako i na Zemlju na kojoj se polako počinje javljati novi  život. Počinju rasti rijetke biljke, a može se vidjeti i pokojeg kukca.Petar Arko  a

# data[].attributes.body
Moja bi priča govorila o tinejdžeru koji slučajno otputuje u prošlost, točnije u 1995.godinu u vremenskom stroju.
Te bi taj tinejdžer pronašao veliko blago u budućnosti, no to blago nije pravo blago, nego je zamka, koju dječak treba prijeći da bi se mogao vratiti nazad u budućnost.
Preostalo mu je 48 sati da pronađe izlaz iz te zamke u mračnom labirintu bez izlaza i bez ičije pomoći...

# data[].attributes.body
Moj roman bi bio o meni kako putujem kroz vrijeme u različitim dijelovima zemlje. Od daleke prošlosti do danas. Još bi imao i malo kriminalistike, komedije i svega ostalog

# data[].attributes.body
Moj roman bi imao priču o normalnom građaninu koji je odjednom zahvaćen vatrom rata.
Glavni lik bi imao obilježja domoljuba, heroja i ratnika, ali ima i određenu dozu straha.
Strah od smrti, od neprijatelja, ali i od samog sebe. Njegov najveći strah je to što ne zna u što će se pretvoriti na samom kraju rata. Pitanje je hoće li ponovno naći sreću u svom domu, hoće li imati volju zaboraviti svoje prijatelje koji su poginuli ili one prijatelje koje je on sam ubio. Hoće li osjećati žaljenje za poginulom braćom ili će ih gledati kao još nekoliko trupala ispred svojih nogu?

# data[].attributes.body
Osmislite nacrt priče ili romana koji biste vi željeli napisati. Tko bi bio glavni lik? Koje bi osobine imao? Koja bi bila osnovna radnja?