# data[].attributes.body
Conflictele in prietenie

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A fost odată ca niciodată... Un castel cu două prințese... Wait, nu erau prințese, nici casa lor un castel, iar asta sigur nu este o poveste despre atitudini regale... Erau două surori născute la 3 ani distanță una de cealaltă. Într-o familie care a moștenit din generație în generație modelul punitiv de a disciplina un copil, care știa să-l motiveze prin comparație cu fratele său mai capabil, mai cuminte și cu note mai mari, care responsabiliza un copil de 5 ani față de fratele său de 2 ani și-l pedepsea când nu se ridica la înălțimea (prea mare pentru el) a sarcinii. Iar conflictele între frați erau soluționate prin pedeapsă, rușinare și/sau îndepărtarea obiectului conflictului. Și fetele au ajuns mari și foarte bune prietene... Ultima propoziție este de fapt încheierea unui basm. Fetele au ajuns mari și nu au fost niciodată bune prietene, iar acum se ceartă pe bunica pe care trebuie să o împartă la 4 nepoți...

[cs_spacer cs_spacer_height="1″]

E ușor să țipi la copil când te exasperează, e al naibii de greu să respiri, să iei o pauză și să judeci situația

[cs_spacer cs_spacer_height="1″]

Părinții noștri au fost victime nevinovate ale convingerilor pe care le-au moștenit, ei n-au avut acces la informație și nici modele de bună practică în jur. Dar noi trăim alte vremuri... Noi avem acces la o cantitate uriașă de informații, la studii și teorii diverse, la modele de comportament, și mai presus de toate, putem vedea rezultatele fără tăgadă ale modului în care am fost crescuți. Și dacă suntem suficient de curajoși să facem un pas în afara cutiuței de hamsteri pe a cărei rotiță mergem în mod automat și dacă ne asumăm în mod onest plusurile și minusurile, avem și puterea de a schimba tiparul. E ușor să țipi la copil când te exasperează, e al naibii de greu să respiri, să iei o pauză și să judeci situația pentru a-i oferi înțelegere, empatie și o soluție pentru ca el să-și poată gestiona frustrările. E al naibii de greu când toată lumea îți spunea când erai mic să îți înghiți lacrimile, că ești urât când plângi, să asculți plânsul copilului tău, să-l lași să se descarce și să fii acolo pentru el.

Când am devenit mamă, am alergat de la o carte de parenting la alta, încercând să aflu de ce nu sunt mulțumită de interacțiunea dintre mine și fiica mea. Am găsit informații prețioase, multe care nu ni s-au potrivit, deoarece am apelat la clasicele cărți scrise acum zeci de ani. Când a venit și al doilea copil, băiețelul nostru, postura noastră s-a schimbat din părinți în mediatori de conflicte. Și atunci am pășit mai cu hotărâre pe drumul dezvoltării personale, descoperind între timp și psihologii contemporani, abordările și studiile recente.

De curând am descoperit-o pe Dr. Laura Markham și cartea sa despre frați "Părinți liniștiți, frați fericiți", una dintre puținele cărți care tratează subiectul conflictelor dintre frați. Și dacă mai demult un speaker mi-a spus la o conferință că e o chestiune de personalitate, iar copiii mei nu trebuie neapărat să devină prieteni, cartea asta mi-a redat speranța că, dacă eu depun suficient efort în educația lor, ei vor fi prieteni pe viață. Micul meu regret legat de faptul că am descoperit-o destul de târziu, când băiatul meu trecuse de 3 ani (deoarece cartea are un capitol întreg despre pregătirile pentru un nou membru în familie), se mai îndulcește cu certitudinea că, deși e un pic mai greu să schimbi niște comportamente deja înrădăcinate, nu este imposibil. Iar soluțiile concrete la situații concrete sunt abundente în carte, e ca și cum autoarea a strâns toate întrebările la care căutam peste tot răspuns și le-a pus acolo cu ipoteză, mod de demonstrație și concluzie.

Citind-o, am aflat în primul rând că o familie trebuie să aibă un set de reguli generale, negociate și pe care le cunosc și acceptă toți membrii, multe conflicte se rezolvă din fașă datorită lor. Reguli legate de armonie, de respect, de rândul la jucării, de ziua cui este să ajungă primul acasă sau să apese butonul de la lift (până să negociem cine în ce zi ajunge primul acasă, în fiecare zi era întrecere și tragedie la ușă, pentru noi a fost o salvare, acum se gândesc doar ce zi a săptămânii e și anunță senin cine ajunge primul. Bonus, duminică e ziua frățiorilor, în care ajung deodată, ținându-se de mână - e ziua mea preferată).

[cs_spacer cs_spacer_height="1″]

Copiii percep foarte rapid gradul părintelui de activare, tonul, privirea și gesturile sale.

[cs_spacer cs_spacer_height="1″]

Am mai descoperit și că atitudinea părintelui când abordează un conflict între frați le arată acestora dacă se confruntă cu o problemă majoră și trebuie să își activeze instinctele de luptă, fugă sau îngheț sau este doar o problemă minoră pe care o pot depăși ușor. Copiii percep foarte rapid gradul părintelui de activare, tonul, privirea și gesturile sale. De aceea e bine sa respirăm cât mai adânc și să descriem pe un ton cât mai degajat ce observăm, de exemplu că este o ceartă acolo și un copil este supărat. Apoi să îi mângâiem și să îi liniștim, să îi punem să descrie fiecare filmul acțiunii, pentru a avea amândoi cuvântul, dar și pentru a asculta povestea fratelui, lucru care le dezvoltă empatia - a vedea lucrurile din perspectiva celuilalt. Apoi se caută soluții, se notează toate și se discută pe rând. O soluție la care se ajunge prin consens va avea șanse mari să fie implementată, spre deosebire de o soluție impusă de părinți. Chiar dacă această abordare presupune multă muncă la început, în timp ei vor învăța să își rezolve în acest mod multe conflicte. După câteva luni de exercițiu cu ei, am început să îi aud negociind soluții fără ca măcar să îmi mai solicite prezența. Nu se întâmplă de fiecare dată, dar destul de des cât să îmi dea speranță pentru un viitor fără certuri.

Ideea principală care răzbate din toată cartea este să le arăți copiilor tăi că, indiferent de faptul că ei sunt doi, nu se bat pe resurse limitate de iubire și că nu trebuie să împarți inima ta în două jumătăți perfect egale, ci fiecare poate lua atât cât își dorește, pentru că e destul pentru toată lumea. Și asta se aplică pentru toate celelalte resurse (mâncare, jucării, atenție, haine etc.). Să îi asculți și să îi înveți să asculte, să le oferi timp fiecăruia separat, să îi ajuți să își gestioneze frustrările, să îi asiguri că îi iubești necondiționat și că niciunul nu este "the bad guy", toate ajută.

În concluzie, cu un efort conștient din partea noastră, basmul nostru chiar va avea un final fericit.

# data[].attributes.attachment_link.description
A fost odată ca niciodată... Un castel cu două prințese... Wait, nu erau prințese, nici casa lor un castel, iar asta sigur nu este o poveste despre atitudini regale... Erau două surori născute la 3 ani distanță una de cealaltă.

# data[].attributes.body
Conflictele in relatiile de prietenie

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
De obicei, prietenia este vazuta ca fiind acea relatie calda si placuta care ne da incredere in noi, ne da curajul sa actionam in unele momente mai dificile. Prietenia este acea oaza pe care o cautam cand suntem lipsiti de putere si speranta. Este acea lumina cand nimeni nu ne intelege. Prietenia este ceva profund care nu ar trebui rostit cu atata usurinta.

Cum ia nastere o prietenie?

Daca ar fi sa ne gandim la definitia prieteniei, aceasta inseamna o relatie afectiva si de cooperare intre doua sau mai multe persoane ce implica suport reciproc, incredere reciproca, loialitate, iubire, intelegere si empatie, dar si multe alte calitati (dorinta de bine pentru celalalt, simpatie, onestitate, posibilitatea de confesiune in fata celuilalt, posibilitatea de a cere ajutor in situatii de cumpana, dar si bucurie in prezenta celeilalte persoane) care fac ca legatura dintre acele persoane sa fie unica si plina de frumusete.

Din punctul meu de vedere, pentru ca aceste calitati sa fie prezente intr-o relatie de prietenie, este nevoie de un ingredient extrem de important: cunoasterea celuilalt in profunzime. Atat timp cat nu cunoastem suficient de mult persoana de langa noi, cu greu vom reusi sa integram aceste lucruri. Dupa cum spunea si Elbert Hubbard:

Prieten adevarat e cel care, chiar daca te cunoaste bine, continua sa te placa.

De foarte multe ori prieteniile iau nastere foarte rapid, bazandu-se pe lucruri comune (de exemplu, aceeasi preferinta in materie de muzica, acelasi mod de a petrece timpul liber, acelasi mod de gandire si altele asemenea). Cu siguranta, acest fapt ajuta foarte mult la crearea unei prietenii, la mentinerea ei, dar sigur nu este de ajuns. Faptul ca se impartasesc aceleasi opinii si preferinte nu asigura o legatura de durata.

Eu consider ca tocmai in momentele critice sau mai putin placute se vede cine este cu adevarat prieten si aici intervine capacitatea de a fi alaturi de celalalt, de a-l intelege si de a-l putea ajuta pentru a depasi momentul.

Pentru ca o prietenie sa fie de calitate, e important ca fiecare sa contribuie cu ce are mai bun si sa-l completeze pe celalalt si astfel „produsul" va fi unul reusit. De asemenea, un lucru foarte important pentru o prietenie adevarata este renuntarea la dependenta. Fiecare are nevoie de momentul sau, de intimitatea sa si de ritmul propriu pentru a actiona. In prietenie, aceste lucruri sunt adesea omise.

Oamenii considera ca prietenii trebuie sa impartaseasca cu ei tot si, mai mult decat atat, sa fie primii care afla. Total gresit! Aceasta nevoie de dependenta nu va duce decat la frustrare, suparare si o relatie superficiala.

Pentru o relatie profunda nu e necesar sa se petreaca foarte mult timp impreuna, ci de calitate. Un prieten adevarat va fi prezent mereu in inima ta, chiar daca nu poate fi prezent si fizic si vei putea sa vorbesti cu el si sa-i simti caldura chiar si de la distanta.

Tipuri de prietenie

Poate ca pare ciudat, dar da, exista mai multe tipuri in functie de nevoile fiecaruia. Bineinteles, sunt mai multi care vorbesc despre diferite tipuri de prietenie, dar eu am l-am ales pe Aristotel. Mi s-a parut ca perspectiva sa este cea mai potrivita.

1. Prietenia bazata pe utilitate (folos). Acest tip se regaseste frecvent la varstnici si la prieteniile cu strainii. In aceste cazuri, persoanele nu cauta compania celorlalti din cauza ca se simpatizeaza, ci pentru ca au de castigat de pe urma acesteia. Acest tip de prietenie nu dureaza in timp.

2. Prietenia bazata pe placere. Aceasta intervine mai mult in randul tinerilor. Acestia au tendinta sa se lase influentati de senzatiile de moment si sa ia decizii care le satisfac dorintele si placerile de moment. Adesea se intampla ca acesti tineri sa se imprieteneasca si sa se desparta in aceeasi zi.

3. Prietenia bazata pe starea de bine (armonie). Acesta este cel mai benefic tip de prietenie. Persoanele din aceasta categorie se imprietenesc pentru ca se plac, pentru ca detin acele calitati necesare pentru ca relatia sa fie de durata si, mai mult decat atat, se bazeaza pe similaritate, pe valori comune care fac ca interactiunea dintre acele persoane sa fie una pozitiva.

Prietenia trebuie intretinuta, incurajata si respectata mereu

A respecta nu inseamna a fi de acord cu toate actiunile intreprinse de celalalt, ci de a i le respecta, intelege si de a lasa persoana sa isi dea seama singura unde greseste. Desigur, propria parere poate fi spusa, dar fara a se impune, fara a sufoca persoana.

Mai exista ceva important care poate distruge o prietenie: FRICA. Atat timp cat traim cu frica accentuata ca relatia se poate incheia din diverse motive, ca prietenul/prietena se poate supara din cauza unor lucruri marunte, nu facem decat sa aducem energie negativa, sa pierdem timp cu lucruri si ganduri inutile si sa-i stresam si pe ceilalti.
Prietenia presupune profunzime, implicare si dorinta de evolutie permanenta.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ce inseamna cu adevarat prietenia? - O imagine completa

# data[].attributes.attachment_link.description
De obicei, prietenia este vazuta ca fiind acea relatie calda si placuta care ne da incredere in noi, ne da curajul sa actionam in unele momente mai dificile. Prietenia este acea oaza pe care o cautam cand suntem lipsiti de putere si speranta. Este acea lumina cand nimeni nu ne intelege.

# data[].attributes.body
Diagrama prieteniei