# data[].attributes.body
Prva je hrvatska gramatika napisana prije četiri stoljeća. Uglavnom nam je razumljiva i danas jer je hrvatski jezik u njoj čakavsko-štokavski stiliziran. Od tada do danas hrvatsko je gramatičarstvo izrazito plodno, a napisano je sedamdesetak gramatika s brojnim ponovljenim izdanjima.
Gramatiku Institutiones linguae Illyricae (Osnove ilirskoga jezika) napisao je Kašić 1604. kao mladi učitelj gramatike u isusovačkome Rimskom kolegiju, a po naredbi generala reda Klaudija Aquavive.
Tomu je zadatku izravno prethodilo osnivanje Akademije ilirskoga jezika (1599.) te osobna preporuka pape Klementa VIII. da se započne studij ilirskoga jezika. Izbor autora gramatike nije nimalo neočekivan, s obzirom na to da se Kašić već istaknuo svojim gramatičarskim znanjem. U prosincu 1599., oslobođen svih drugih obveza, Kašić se našao pred velikom zadaćom, svjestan – kako čitamo u predgovoru Osnova – da u tome poslu nema prethodnika na području hrvatskoga jezika.

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=8cOZmBA0fQ8&t=20s

S obzirom na to da je Kašićevo doba obilježeno tronarječnom književnošću, od kojih kajkavska komponenta stoji izvan Kašićeva interesa, svoju je gramatiku napisao na jeziku čakavsko-štokavske književnosti. Kad sve to znamo, možemo korigirati stajališta pojedinih istraživača po kojima je Kašić u gramatici prihvatio štokavski i potpuno napustio svoju rodnu čakavicu. Kašić je jednostavno u opisu hrvatskoga, ilirskoga, jezika pošao od jezika kakvoga je nalazio u knjigama, od pisane prakse, o kojoj nas i sam izvješćuje, ne prekidajući kontinuitet koji postoji u onodobnome književnom jeziku.