# data[].attributes.body
Sürrealistide inspiratsiooniallikateks olid vaimuhaiged (mida nemad nägid ja/või rääkisid), unenäod, igasugused nägemused, fantaasia, alateadvus (alter ego), hallutsinatsioonid jms.
Tähtis oli vabastamine mõistuse ja teadvuse piirangutest.

# data[].attributes.body
Sürrealistlike tööde sisu ei ole kergesti mõistetav, seal on vaatajale palju tõlgendamisvõimalusi.
Sageli kasutati töödes motiive, mustreid, kujundeid, mis olid tihtipeale võikad ja/või koledad.
Paljud realistlikud asjad/objektid asetati harjumatutesse ja imelikutesse olukordadesse ja seostesse.

# data[].attributes.body
Salvador Dali oli sürrealismi kuulsaim esindaja.
Dali väitis, et ta maalib unenägusi ning hallutsinatsioone ning nimetas seda paranoiakriitiliseks meetodiks. Kunstiga seostub see nii, et ta armastas maalida pilte, milles saab näha kahte erinevat kujundit.

# data[].attributes.headline
Salvador Dali "Luiged peegeldamas elevante" 1937

# data[].attributes.subject
Salvador Dali "Luiged peegeldamas elevante" 1937

# data[].attributes.body
Tanguy oli prantlasest maalikunstnik, kes elas alates 30ndatest aastastest USAs ja temast sai kunstnik nii, et nägi maali ja otsustas ka hakata maalijaks.
Tanguy looming on kohati lüüriline, kohati groteskne. Sageli korduvad tema heleda ning külma koloriidiga töödes kummalised olendid tühjas kõledas ruumis.
Tanguy harrastas automaatset joonistamist.

# data[].attributes.body
Max Ernst oli sakslane. Alates 1922. aastast elas ta Pariisis, kus liitus sürrealistidega.
Tema maalide korduvad motiivid on kosmilised maastikud, antropomorfsed kujud, linnud, kimäärid jne. Ernst mõtles välja uusi tehnikaid, ta hõõrus, kratsis ja suitsutas oma maale.

# data[].attributes.headline
Max Ernst "Euroopa peale vihma" 1940-1942

# data[].attributes.subject
Max Ernst "Euroopa peale vihma" 1940-1942

# data[].attributes.headline
Max Ernst "Naine, vana mees ja lill" 1923

# data[].attributes.subject
Max Ernst "Naine, vana mees ja lill" 1923

# data[].attributes.body
Wiiralt oli Eesti graafik, kes õppis Pallase kunstikoolis ning 20ndate keskel läks edasi õppima Pariisi.
Wiiralti lemmikžanriks oli kahtlemata "fantastilised portreed" – sageli grotesksed üldistused mõnest inimtüübist või inimlikust joonest.