# data[].attributes.body
Německá reformace zasáhla celou střední Evropu a především německé městské obyvatelstvo, které vítalo i nové formy zbožnosti s reformací přicházející.
Během první půle 16. století se reformace velice silně rozmohla po celé Moravě a definitivně prosadila i v německé Olomouci.

# data[].attributes.body
města do období největšího rozkvětu města nezasáhlo. Trendem, který se rozvíjel od 11. století, bylo postupné vytěsňování Židů z křesťanské společnosti. I když byli Židé chráněni církví, byli postupně buď vyháněni z měst i zemí, nebo uzavíráni do ghett; v drastičtějších případech i zabíjeni.
Z Olomouce byli Židé vyhnáni listinou českého krále Ladislava Pohrobka roku 1454. Rozhodnutí bylo požadováno městskou radou, která byla k němu tlačena zfanatizovanou městskou obcí. Vliv na toto chování mělo nejenom působení františkánského kazatele Jana Kapistrána, ale snad i zadluženost měšťanů. Původní Židovská ulice je dnes zvána Univerzitní a ze synagogy se podle tradice stala kaple Božího Těla, která byla přičiněním jezuitů znovu vybudována v 18. století jako součást tzv. Nového konviktu (dnes Uměleckého centra UP).

# data[].attributes.body
freska, 1500

# data[].attributes.headline
Františkánský kostel Neposkvrněného početí Panny Marie

# data[].attributes.subject
Františkánský kostel Neposkvrněného početí Panny Marie

# data[].attributes.body
V polovině 15. století byl na Bělidlech, olomouckém předměstí, založen zcela nový klášter františkánů. Vznikl v souvislosti s činností Jana Kapistrána, italského kazatele, který působil ve střední Evropě.
Kázání Jana Kapistrána téměř fanatizovala posluchače a vedla k velkému zájmu o františkánskou spiritualitu, která je později reflektována i výzdobou kláštera – např. freska růžencové Madony zobrazuje modlitbu františkánského růžence. Ve výzdobě kláštera převládaly i reminiscence na spolupráci františkánů a hunyadiovského rodu (svorník s erbem Matyáše Korvína; nástěnná kresba bitvy u Bělehradu, které se zúčastnil Jan Kapistrán a Jan Hunyadi, otec Matyáše Korvína).
Působení Jana Kapistrána mělo i stinné stránky v podobě vyhnání Židů z Olomouce.

# data[].attributes.body
ze zrušeného kostela Panny Marie na Předhradí, olomoucký sochař, po 1480
Retábl = oltářní nástavec

# data[].attributes.body
bylo formováno i péčí o chudé, nemocné a poutníky, která se soustřeďovala do špitálů. Mezi nejvýznamnější patřil špitál sv. Ducha na Předhradí (zvaný též sv. Antonína), na jehož místě dnes sídlí Muzeum umění; špitály stály i poblíž kostela sv. Michala a na různých předměstích.

# data[].attributes.body
minorité, dominikánky a augustiniánky. Aktivně ve městě působili i řády příchozí v souvislosti s husitskou revolucí (augustiniáni kanovníci, kartuziáni). Nejnověji v půli 15. století františkáni.

# data[].attributes.body
to byly především kláštery žebravých řádů. Velice aktivními byli především dominikáni, v jejich klášteře (u kostela sv. Michala) se pořádaly i zemské sněmy a soudy.

# data[].attributes.body
Pro náboženský život města byly kromě farností zásadní i městské kláštery. Olomouc na ně byla bohatá.

# data[].attributes.body
ve městě byl podřízen mořickému chrámu původně farní kostel sv. Blažeje na Blažejském náměstí; na Předhradí měl farní práva kostel Panny Marie a k němu přidružený původně biskupský kostel sv. Petra. Všechny tyto tři kostely byly zrušeny a následně zbořeny v průběhu 18. a 19. století.

# data[].attributes.body
který byl i místem reprezentace moci města, byl kostel sv. Mořice, který prošel v 15. a 16. století rozsáhlou pozdně gotickou přestavbou (např. r. 1483 byla dokončena klenba nad presbytářem, r. 1540 celá stavba).

# data[].attributes.body
Náboženství bylo nedílnou součástí života města. Mezi základní církevní instituce patřilo nejen biskupství, ale především pro město důležitá městská farnost.
Ve farním kostele se odehrávaly církevní rituály, které bezprostředně zasahovaly do života měšťanů – ať už to byly obecné záležitosti, nebo rituály osobního rázu (křty, svatby, pohřby).