# data[].attributes.headline
Dialogen
frem for citater: I stedet for den traditionelle journalistiske interview-form,
så gengives replikkerne i form af dialog, som kommer tæt på den virkelige
samtale. Dialogerne er det folk faktisk sagde, præcis som de sagde det.
Dialogen er en meget central del af scenerne. Ved at bruge dialog formidler man
personernes karakter. Man ser, hvordan folk agerer i situationer, og hvordan de
tænker. 

 

»Jeg har stukket
mig«, siger hun til ham.

 

»Åh nej«, tænker
Karsten.

 

»Hvis jeg bliver
smittet, så har det ikke været det værd«, løber det gennem hendes hoved.

# data[].attributes.subject
Dialogen
frem for citater: I stedet for den traditionelle journalistiske interview-form,
så gengives replikkerne i form af dialog, som kommer tæt på den virkelige
samtale. Dialogerne er det folk faktisk sagde, præcis som de sagde det.
Dialogen er en meget central del af scenerne. Ved at bruge dialog formidler man
personernes karakter. Man ser, hvordan folk agerer i situationer, og hvordan de
tænker. 

 

»Jeg har stukket
mig«, siger hun til ham.

 

»Åh nej«, tænker
Karsten.

 

»Hvis jeg bliver
smittet, så har det ikke været det værd«, løber det gennem hendes hoved.

# data[].attributes.body
Eksempel på subjektivitet i teksten.
"Hvad!!? Vibeke er målløs. Hun forsøger at overtale kvinden. Forgæves."

"Men alligevel ... Det er lige før,
Vibeke tager fat i hende og råber »Nu gør du fand’me, som jeg siger«."

# data[].attributes.body
Journalisten benytter sig af stemningsbilleder: "En sommerfugl flyver forbi. Hun følger den med øjnene. Den er sort med hvide prikker". dette er et eksempel på at han ikke skriver stemningen i teksten direkte, men derimod skaber stemningen via sproglige billeder. På samme måde skriver han ikke personernes følelser eller holdninger, men bruger i stedet sproglige billeder.

# data[].attributes.headline
Gengivelse af dialog med sproglig nøjagtighed by Deniz and Marcus

# data[].attributes.subject
Gengivelse af dialog med sproglig nøjagtighed by Deniz and Marcus

# data[].attributes.body
- Det gør det mere nærværende og gør det mere troværdigt og spændende.
- »Hvis ikke du giver blod, er du medansvarlig, hvis din datter dør«. Det får teksten til at virke mere virkelig. Man ser det for sig på en helt anden måde.
- »Karsten, vil du godt lægge det kamera og komme her og hjælpe mig«. - Det gør også historien mere visuel.
- Citatteknikken er anderledes, da citaterne her fremgår som ægte tale, og ikke som om det bliver gentaget.
- Citaterne bliver brugt i samme sammenhæng, som de blev sagt. Dette får også citaterne til at være en anden del af historien end man normalt ville se i journalistikken.
- »Hvis jeg bliver smittet, så har det ikke været det værd«, løber det gennem hendes hoved. - Tanker bliver fremstillet som citater, hvilket er det mest underholdende, dog mest utroværdig.

# data[].attributes.headline
Gengivelse af dialog med sproglig nøjagtighed

# data[].attributes.subject
Gengivelse af dialog med sproglig nøjagtighed

# data[].attributes.body
Når man gengiver en dialog, skaber det en følelse af mere nærvær:
Eksempel:
»Karsten, vil du godt lægge det kamera og komme her og hjælpe mig«. Side 4, sidste linje.

Den sproglige nøjagtighed gør det mere objektivt. Den gør det samtidigt mere personligt.
Eksempel:
"Er jeg mon ved at få malaria?"
"Hvis jeg bliver smittet, så har det ikke været det værd?"  disse to citater giver gør det mere realistisk og som om man faktisk er inde i hendes hoved.

# data[].attributes.body
Journalisten benytter sig  af billedsprog, men udtrykker mere stemningen og personernes handling til at give læseren et indtryk at situation i artiklen: "Luften på operationsstuen er lummervarm og lugter sødligt af blod. Der er sluppet myg og natsværmere ind. Myggene bider. Vibekes tøj er gennemblødt af sved. Hun har kun et par klip-klapper på fødderne, og kan mærke, at hun sopper rundt i blodet, der løber hen ad gulvet."

# data[].attributes.body
Der bruges en 3. persons alvidende fortæller --> hvilket er med til at skabe et overblik over teksten.

Subjektivitet i teksten:
"Afrikanske kvinder er ikke lige så forfængelige med deres maveskind som danske" --> det er en holdning som journalisten skaber til danske kvinder.

"ofte er stemmingen på operationsstuen løssluppen"

# data[].attributes.body
Kim Faber starter med at fremlægge klimaks for læseren, herefter hører man historien fra starten, dette er for at man fra start bliver fanget i historien.
Historien er meget scenisk, da man følger hændelserne på tæt hold, hører tanker og samtaler mellem medvirkende osv., hvilket ofte er kendetegnet ved en 3-persons fortæller.
Vi får de fakta, der er relevante i forhold til tidspunktet i fortællingen, de vigtigste fakta kan vente, hvor man derimod i journalistik der følger nyheds trekanten, får de vigtigste info først.
Her "holder" man altså på læseren, modsat at man udlægger det vigtigste indhold fra starten, f.eks. at man fra starten ved, at Vibeke ikke bliver smittet med HIV.

# data[].attributes.body
louise spiser meget kage

# data[].attributes.headline
I jeres
grundbog Krydsfelt står der på s. 293,
at man med den undergenre af fortællende journalistik, som kaldes New Journalism, ønsker ”at skabe den
levende, spændingsopbyggende og læserinddragende beskrivelse. Den amerikanske
journalist Tom Wolfe (født 1931), der regnes for at være retningens frontfigur,
har opregnet skrivestilens fire karakteristiske træk: 1) den sceniske
fremstillingsform, hvor journalisten skal skrive i scener, 2) gengivelse af
dialog med sproglig nøjagtighed, 3) point of view-teknik, hvor journalisten
skal tage en anden persons synsvinkel, og 4) den talende detalje – som er med
til at konkretisere og visualisere det, der skrives om, for læseren”.    

# data[].attributes.subject
I jeres
grundbog Krydsfelt står der på s. 293,
at man med den undergenre af fortællende journalistik, som kaldes New Journalism, ønsker ”at skabe den
levende, spændingsopbyggende og læserinddragende beskrivelse. Den amerikanske
journalist Tom Wolfe (født 1931), der regnes for at være retningens frontfigur,
har opregnet skrivestilens fire karakteristiske træk: 1) den sceniske
fremstillingsform, hvor journalisten skal skrive i scener, 2) gengivelse af
dialog med sproglig nøjagtighed, 3) point of view-teknik, hvor journalisten
skal tage en anden persons synsvinkel, og 4) den talende detalje – som er med
til at konkretisere og visualisere det, der skrives om, for læseren”.    

# data[].attributes.body
I skal nu arbejde med de fire karakteristiske træk i forhold til Kim Fabers artikel "Blod mod blod"