# data[].attributes.headline
Пам'ятники Лесі Українці

# data[].attributes.subject
Пам'ятники Лесі Українці

# data[].attributes.attachment_link.title
Літературна візитка краю: Галерея

# data[].attributes.attachment_link.description
Сайт про видатну українську письменницю Лесю Українку

# data[].attributes.headline
Музей - садиба Лесі Українки в Колодяжному

# data[].attributes.subject
Музей - садиба Лесі Українки в Колодяжному

# data[].attributes.body
https://ua.igotoworld.com/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Статті

Тури

Мандруючи Україною, обов'язково завітайте на Рівненщину. Рекомендуємо зробити фото у тунелі "Кохання" та у Парку історичної реконструкції "Городище Оствиця", відвідати величні замки в Острозі та Дубно, побачити місця, де народилися Улас Самчук, Леонард Бернстайн та Костянтин Острозький, ...

Ворота міста. Так зазвичай називають вокзали. Адже часто саме залізнична станція - це перше, що бачать гості, які приїздять на екскурсію, у справах чи до родичів у місто. Інколи вокзал можна побачити тільки мигцем, з вікна потяга, прямуючи до зовсім іншого міста. Та краса чи оригінальність ...

Чудеса стаються там, де в них вірять... Оживити мрію, дочекатися справжнього дива - чи не цього ми бажали у дитинстві?.. На щастя, мрії не мають терміну придатності. Їх можна реалізувати навіть із власними дітьми, раптом усвідомивши, що казка може бути реальністю. Принаймні, казка про святого ...

20.11.2020 11:00 - 16.11.2021 14:00

Арт-студія "Ліхтарик" запрошує вас та ваших дітей на майстер-клас з розпису футболок або сумок спеціальними текстильними фарбами.

20.11.2020 12:30 - 16.11.2021 14:00

Арт-студія "Ліхтарик" запрошує Вас на майстер-клас з графіки.

20.11.2020 12:30 - 16.11.2021 13:30

Арт-студія "Ліхтарик" запрошує вас на майстер-клас зі скетчингу.

Ми цінуємо Вашу увагу і час, проведений з нами на сайті IGotoWorld.com. Якщо у Вас є запитання, побажання, скарги або ж Ви бажаєте більше дізнатись про нас, оберіть пункт, що Вас цікавить, і пройдіть за посиланням. Ми обов'язково приділимо Вам увагу.

Запит успішно відправлений.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
путівник по україні

# data[].attributes.attachment_link.title
Онлайн Путівник по Україні. Туристичний портал про все: Пам'ятки, тури, події

# data[].attributes.attachment_link.description
Мандруючи Україною, обов'язково завітайте на Рівненщину. Рекомендуємо зробити фото у тунелі "Кохання" та у Парку історичної реконструкції "Городище Оствиця", відвідати величні замки в Острозі та Дубно, побачити місця, де народилися Улас Самчук, Леонард Бернстайн та Костянтин Острозький, ... Ворота міста. Так зазвичай називають вокзали.

# data[].attributes.headline
Леся Українка

# data[].attributes.subject
Леся Українка

# data[].attributes.body
До 140-річчя від дня народження Лесі Українки: поетеси, драматурга та громадсько-політичного діяча

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Леся Українка (справжнє ім'я Лариса Петрівна Косач) народилася 13 (25) лютого 1871 року в місті Новограді-Волинському. Мати, Ольга Петрівна Драгоманова-Косач - письменниця, яка творила під псевдонімом Олена Пчілка. Батько - високоосвічений поміщик, який дуже любив літературу і живопис. Дитячі роки Лесі пройшли на Волині: у Новограді-Волинському, Луцьку, Колодяжному. Взимку 1881 р. дівчинка сильно застудилася і почала хворіти (в 1883 р. хворобу діагностували як туберкульоз кісток). Через негаразди зі здоров'ям здобула домашню освіту під керівництвом приватних учителів та матері. Вона вивчила багато європейських мов, включаючи і слов'янські (російську, польську, болгарську та ін.), а також давньогрецьку, латинську. Про рівень її освіти може свідчити той факт, що у 19-літньому віці написала для своїх сестер підручник "Стародавня історія східних народів", який було надруковано в Катеринославі 1918 р. Леся Українка займалася також перекладами творів світових класиків: М. Гоголя, А. Міцкевича, Г. Гейне, В. Гюго, Гомера та ін.

Писати поезії Лариса Косач почала рано в 9-річному віці було написано вірш "Надія". Першими були надруковано в 1884 р. у львівському журналі "Зоря" вірші "Конвалія" і "Сафо", під якими вперше з'явилось ім'я - Леся Українка. Наступного року у Львові вийшла збірка її переглядів з Миколи Гоголя. Літературна діяльність Лесі Українки пожвавилася з середини 80-х рр., коли Косачі переїхали до Києва і вона увійшла до літературного гуртка "Плеяда". Перша збірка її поезій "На крилах пісень" була надрукована у Львові в 1893 р. (друге видання - в Києві в 1904 р.). У Львові ж в 1899 р. вийшла і друга її збірка - "Думи і мрії", третю збірку - "Відгуки", було надруковано в 1903 р. в Чернівцях. Після видання третьої збірки Леся Українка протягом десяти років написала понад сотню віршів, з яких половина за її життя не була надрукована.

У другій половині 90-х років ХІХ ст. Леся Українка звертається до драматургії. Перша її драма - "Блакитна троянда" (1896 р.) з життя української інтелігенції. Далі вона, широко використовуючи теми і образи світової літератури, розвинула новий жанр - драматичну поему. До найвизначніших творів Лесі Українки належать драми "Камінний господар" (1912 р.) і "Лісова пісня" (1911 р.). "Лісова пісня" вершина творчості великої поетеси. Головна героїня драми-феєрії Мавка - не тільки поетичний образ казкової істоти, а й філософське узагальнення всього прекрасного, вічно живого.

Особливе місце у творчій біографії Лесі Українки займає фольклор. Вже на початку 90-х рр. Леся Українка друкує в "Житті і слові" підбірку "Купала на Волині". Широтою інтересів відзначається рукописний зошит пісень із с. Колодяжне, куди ввійшли веснянки, колядки, весільні, родинно-побутові, жниварські та ліричні пісні. Під час перебування в Карпатах поетеса записувала гуцульські мелодії; в 1903 р. вона друкує збірник "Дитячі гри, пісні, казки". У 1904 р. у неї виникає задум видати "Народні пісні до танцю" (54 тексти). Леся Українка стає ініціатором видання українського героїчного епосу, у 1908 р. записує на фонографі думи у виконанні кобзаря з Харківщини Г. Гончаренка. 30 записів веснянок і обжинкових пісень з голосу Лесі Українки зробив композитор М. Лисенко. 225 пісень увійшли до книги "Народні мелодії. З голосу Лесі Українки", яку впорядкував і видав 1917 р. К. Квітка.

З 1893 р. вона перебуває під таємним наглядом, підтримує тісні зв'язки з особами, які були на засланні і багатьма студентами "сумнівної політичної благонадійності". У 1900-х рр. міцніють зв'язки Лесі Українки з соціал-демократичним рухом. З групою товаришів вона займається розповсюдженням соціалістичної і марксистської літератури, перекладом праць теоретиків соціалізму, виданням цих творів за кордоном і транспортуванням у Росію. У 1907 р. при обшуку у Лесі Українки вилучено 121 брошуру, серед них були три видання "Маніфесту Комуністичної партії", три праці В І. Леніна, чотири праці К. Маркса, п'ять - Ф. Енгельса, біографія К. Маркса і Ф. Енгельса та ін.

Датовані 1913-м - останнім роком життя - твори свідчать, що Лесю Українку не лишають роздуми про громадянські обов'язки митця, його творчий подвиг. Образ співця стає в центрі останньої драматичної поеми - "Оргія". Свій ліро-епічний триптих - "Що дасть нам силу?", "Орфеєве чудо", "Про велета", в якому звучить думка про суспільне перетворюючу місію мистецтва, письменниця присвятила І. Франкові і надіслала до ювілейного збірника на його честь.

Леся Українка померла 19 липня (1 серпня) 1913 р. в грузинському містечку Сурамі. Тіло її перевезли до Києва і поховали на Байковому кладовищі.

* * *

Документальна база Центрального державного історичного архіву України, м. Київ, містить відомості, які стосуються, передусім, суспільно-політичного життя Лесі Українки: протокол її допиту під час арешту в 1907 р., довідка про склад родини Косачів, складена в департаменті поліції. На виставці також представлена метрична книга церкви Вознесіння Господнього на Деміївці в м. Києві, яка містить запис про вступ у шлюб К. В. Квітки з Л. П. Косач.

Виставку підготував головний спеціаліст відділу
використання інформації документів Я. М. Бульбонюк

1901 р. - Агентурні відомості про склад родини Косачів, зібрані Київським губернським жандармським управлінням
(ф. 274, оп. 1, спр. 590, арк. 64).

1907 р. - Метрична книга церкви Вознесіння Господнього на Деміївці в м. Києві. Під № 143 за 25 липня запис про вступ у шлюб К. В. Квітки з Л. П. Косач
(ф. 127, оп. 1080, спр. 164, арк. 335 зв.-336).

1907 р., березня 8. - Протокол допиту Л. П. Косач
(ф. 317, оп. 7, спр. 2213, арк. 33 і зв.).

1906 р. - Довідка Київського губернського жандармського управління про благонадійність Л. П. Косач
(ф. 274, оп. 1, спр. 1624, ч. І, арк. 181).

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
цдіак україни

# data[].attributes.attachment_link.title
До 140-річчя від дня народження Лесі Українки: поетеси, драматурга та громадсько-політичного діяча

# data[].attributes.attachment_link.description
Леся Українка (справжнє ім'я Лариса Петрівна Косач) народилася 13 (25) лютого 1871 року в місті Новограді-Волинському. Мати, Ольга Петрівна Драгоманова-Косач - письменниця, яка творила під псевдонімом Олена Пчілка. Батько - високоосвічений поміщик, який дуже любив літературу і живопис. Дитячі роки Лесі пройшли на Волині: у Новограді-Волинському, Луцьку, Колодяжному. Взимку 1881 р.

# data[].attributes.headline
Леся Українка Енциклопедія життя і творчості

# data[].attributes.subject
Леся Українка Енциклопедія життя і творчості

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Історія збирання і публікації листів Лесі Українки сягає 1911 року, коли (ще за життя Лесі Українки) М. Павлик опублікував у виданні "Переписка Михайла Драгоманова з Михайлом Павликом", т. 8 (Чернівці, 1911, с. 212, 221 - 222, 237 - 238) три листи Лесі Українки.

Після смерті Лесі Українки її листи з'являлись у різних виданнях:

Кримський А. Розвідки, статті та замітки. І - XXVII. К., 1928, с. 365 - 367 (лист до А. Кримського);

журнали "Червоний шлях", 1923, кн. 4-5, 6-7, 8 (8 листів до матері, один до батька, 2 до брата Михайла);

"Україна", 1924, кн. 1-2, с. 168 - 170 (листи до M. M. Коцюбинського);

"Україна", 1926, кн. 2-3, с. 181 (лист до М. П. Старицького);

глухівський альманах "Вперед", 1928 (3 листи 1911 - 1913 рр. до Ф. П. Петруненка);

"Літературно-науковий вісник" (1925, кн. 10) - 6 листів до Н. Кибальчич-Козловської;

"Нові шляхи" (1930, кн. 2, 6, 7) М.Д.Деркач опублікувала деякі листи до М. Павлика;

1938 року В. Сімович здійснив публікацію листів Лесі Українки до О. Маковея окремою книжкою.

Численні листи Лесі Українки зберігалися у приватних осіб. Десятки її листів як сімейні реліквії берегли родичі О. Кобилянської в Чернівцях, у професора Ф. Колесси зберігалися листи поетеси до нього. є відомості, що близько 100 листів зберігалося в академіка А. Ю. Кримського.

Значну кількість листів Лесі Українки зібрала її сестра Ольга Петрівна Косач-Кривинюк, в якої зосереджувалися не лише автографи, але й копії листів із закордонних архівів. Ольга Косач-Кривинюк у 1930-ті роки готувала на основі листів біографічну працю "Хронологія життя і творчості Лесі Українки". У зібранні О. Косач-Кривинюк збереглися копії листів Лесі Українки до М. П. Драгоманова та його родини, зроблені нею з копій письменника Гліба Лазаревського (копії ним знято з автографів Лесі Українки, що зберігалися у Варшаві). Зараз понад 50 копій листів до М. П. Драгоманова і його родини зберігається у відділі рукописів Інституту літератури ім. Т. Г. Шевченка АН УРСР (ф. 2, № 1548). Відома дослідниця життя і творчості Лесі Українка М. Д. Деркач зберегла копії 28 листів (1888 - 1894 рр.) до М. Драгоманова (ф. 2, № 1220 - 1227).

Разом із копіями О. П. Косач-Кривинюк та М. Д. Деркач до 1939 р. було зібрано 230 листів, з яких лише близько 30 було опубліковано.

Слід знати, що епістолярна спадщина Лесі Українки зазнала великих непоправних втрат. Повністю зникли листи до Сергія Мержинського, уже в 1920-х роках було відомо про загибель листів до Людмили Старицької (Черняхівської) (відомі у фрагментах лише 3 листи, опубліковані у 1913 р.); близько 100 листів зберігалося в академіка А. Ю. Кримського, з них опубліковані лише 10 (решта, слід здогадуватись, загинула); також маємо лише 10 листів і листівок до Климента Квітки, а їх було, безперечно, значно більше. Ці втрати є тим більш прикрими, що вказані адресати були найближчими, найщирішими друзями й однодумцями поетеси, і вони, безперечно, містили такі відомості, якими вона не ділилась більше ні з ким.

Сьогодні епістолярна спадщина Лесі Українки складає близько 900 листів, і можливості виявлення їх ще далеко не вичерпані.

Наявна епістолярна спадщина Лесі Українки - це листи до осіб, що складали найближче родинне (мати, батько, брати, сестри, родина М. П. Драгоманова, тітка Олена Антонівна Тесленко-Приходько) та літературне оточення (І. Я. Франко, M. І. Павлик, О. Ю. Кобилянська, В. С. Стефаник, Надія Кибальчич, О. С. Маковей, М. М. Коцюбинський, Б. Д. Грінченко, X. О. Алчевська, М. П. Старицький, В. М. Гнатюк, Ф. М. Колесса, А. Ю. Кримський та інші, російські письменники і критики - В. О. Поссе, Є. М. Чириков; громадські діячі - В. Г. Крижанівська-Тучапська, учителька народних шкіл А. С. Макарова; етнографічна комісія та бібліотека Наукового товариства імені Шевченка у Львові, багато інших осіб і установ).

Зараз відомо понад сорок адресатів Лесі Українки, листи до яких зібрані частково. Так, із листування з M. M. Коцюбинським виявлено лише 3 листи, значно більше листів було до тітки О. А. Тесленко-Приходько (відбувала заслання в Сибіру). Активно листувалася Леся Українка з редактором російського прогресивного журналу "Жизнь" В. О. Поссе, з критиком П. М. Ге.

Відомо, що Леся Українка листувалася з соціал-демократом П. Л. Тучапським, з товаришкою дитячих і юнацьких років Марією (Манею) Биковською (в одруженні Беляєвою), з учителем гімназії Сергієм Френкелем. Писала Леся Українка листи до "Русского театрального общества" в Москву, до редакції журналів "Вестник Европы", "Мир божий", "Русская мысль", в які вона після закриття журналу "Жизнь" слала свої статті. Не тільки листи, а й деякі статті до цих видань ще не розшукані. Ширшим, безперечно, було й листування із М. Ф. Комаровим і його дочками, подругами Лесі Українки, Галиною та Маргаритою. Мабуть, назавжди втрачено значну частину листів до брата Михайла і його дружини О. Є. Судовщикової (письменниці Грицька Григоренка). Мусять бути листи Лесі Українки до російського письменника Г. О. Мачтета, до австрійської прогресивної письменниці Марії-Євгенії Делле-Граціє, про яку вона мала намір написати статтю.

За останні десятиріччя дослідниками здійснено чимало цінних публікацій листів Лесі Українки з науковими коментарями, поясненнями, примітками. Ці публікації підготовлені на основі автографів, зосереджених у відділі рукописів Інституту літератури ім. Т. Г. Шевченка АН УРСР у фондах Лесі Українки (ф. 2), І. Франка (ф. 3), О. Кобилянської (ф. 14), М. Павлика (ф. 101). Найголовніші із публікацій повоєнних років:

"Леся Українка. Збірник. До 75-річчя з дня народження" (Львів, 1946, с. 45 - 58) - листи до Ф. М. Колесси 1908 - 1913 рр.;

"Радянське літературознавство", 1948, № 9, с. 128 - 150 - до І. Я. Франка, О. П. Косач (матері), А. Ю. Кримського;

Украинка Л. Собр. соч. в 3-х томах, т. 3. М., 1950;

Леся Українка. Публікації, статті, дослідження, вил. 1. К., 1954 (до I. Я. Франка, до О. Ю. Кобилянської); вип. 2, 1956 (до родини Драгоманових);

Українка Л. Твори в 5-ти т., т. 5. Листи 1881 - 1913. К., 1956 (у томі надруковано 465 листів до 28 адресатів, більшість листів надруковано вперше);

Леся Українка. Публікації, статті, дослідження. Вип. 3. К., 1960, с. 9 - 109 (до Є. І. Драгоманової, О. П. Косач (матері), Г. Хоткевича, М. Павлика та ін.);

Украинка Л. Собр. соч. в 4-х т., т. 4. М., 1957 (частину листів у перекладі російською мовою, в уривках, надруковано вперше);

"Літературна Україна", 1965, 5 квітня (до М. Аркаса);

"Вітчизна", 1964, № 11, с. 174 - 176 (шість листів до В. Гнатюка);

"Радянське літературознавство", 1965, № 6, с. 80 - 86 (до Б. Грінченка і А. Кримського);

Українка Л. Твори в 10-ти т., тт. 9, 10. К., 1965 (тут надруковано 395 вибраних із попередніх публікацій листів Лесі Українки до 40 адресатів).

Косач-Кривинюк О. Леся Українка: хронологія життя і творчости. - Нью-Йорк: 1970 р. - 932 с.

Лукаві укладачі 10 - 12 томів 12-томного зібрання, перебуваючи під гнітом злочинної комуністичної влади, повністю зігнорували книгу Ольги Косач-Кривинюк, видану в Нью-Йорку в 1970 році. В нашому виданні ця цінна книга врахована, і в тих випадках, коли лист було вперше надруковано у книзі О.Косач-Кривинюк, її пріоритет зазначено у відповідних примітках. Тексти листів звірено з цим виданням, відновлено скорочення, пороблені у радянському виданні з міркувань політичної цензури.

Листи Лесі Українки є цінним джерелом для вивчення її біографії, творчості, літературно-естетичних і політичних поглядів, для висвітлення участі письменниці у революційно-визвольному русі. Її листи - це першоджерело для вивчення суспільно-політичної думки та революційної боротьби в Україні.

Листування серед інших видів творчості займає осібне місце в спадщині Лесі Українки. Через листування Леся Українка підтримувала зв'язки не тільки з рідними, знайомими, друзями, а з цілим літературним і мистецьким світом. В окремі дні вона писала до десяти листів і, незважаючи на це, як сама зазначала, залишалася "в довгу" у своїх, кореспондентів. Кожен лист доносить до нас думки, почуття, настрої, які велика поетеса переживала в конкретний момент. Усі вони глибокі, щирі, безпосередні.

Як уже відзначали дослідники, незмірно поглибленим постав би образ письменниці, численні літературно-громадські події, про які йдеться в листах, при вивченні і публікації двостороннього листування. На жаль, листи до Лесі Українки майже не збереглися. Перебуваючи під таємним наглядом поліції, Леся Українка весь час пам'ятала - в разі її арешту листи друзів до неї стануть звинуваченнями проти її товаришів. Після звільнення з-під арешту в 1907 р. Леся Українка в листі до матері від 24 січня 1907 р. з приводу обшуку писала:

"Добре, що мої уліти (так жартівливо Леся Українка називала рукописи творів. - ред.) всі дома зостались, а листів сливе не було, бо я взагалі не бачу потреби збирати архів - без нього далеко приємніше жити, а то от, наприклад, ти нащось замкнула у вертіко пару одкриток Галайди (Г. Хоткевича. - ред.) до мене, то їх все одно забрали, куди не слід. Положим, картки самі пустячні, як взагалі буває, але я не люблю, щоб і конверти а моїх листів діставались у чужі руки".

Ця заява Лесі Українки дає підставу думати, що вона взагалі не зберігала листів, адресованих до неї.

Тексти листів подано за сучасним правописом із максимальним збереженням лексичних та морфологічних особливостей оригіналу. Винятки становлять лексеми, написання яких самою Лесею Українкою не усталено (наприклад: тілько - тільки, скілько - скільки}. У таких випадках написання слів уніфіковано відповідно до сучасних норм. Пунктуація відповідає сучасним нормам. Абзаци Леся Українка іноді виділяла з допомогою тире. Ми позначаємо їх сучасними засобами.

Авторські скорочення розкриваються у квадратних дужках. Непрочитані слова, а також пошкоджені місця автографів зазначено квадратними дужками із трьома крапками.

Назви творів, журналів, а також цитати з творів, які Леся Українка наводить то в лапках, то без лапок, подаються в лапках відповідно до сучасних правописних норм. Авторські підкреслення виділяються півжирним шрифтом.

Авторські дати в точній транскрипції їх подаються на тому місці, де їх поставлено в листі. Як правило, Леся Українка ставила дати на початку листа вгорі з правого боку. Лише в окремих випадках дата стоїть посередині або з лівого боку і зовсім рідко - в кінці листа. Багато листів не датовано взагалі. У тих випадках, коли листи не датовані, дату встановлено на підставі аналізу різних фактів і змісту листа. До кожного листа зліва вгорі над текстом подано редакторську дату (числе, місяць, рік) та зазначено місце написання листа. Всі редакторські дати подано за новим стилем. Упорядники застерігають про можливі неточності, оскільки Леся Українка датувала свої листи і за старим, і за новим стилем, іноді давала подвійне датування (скажімо: 11 - 23.02.1895), часом зовсім не вказувала дати, через що цілу низку дат зазначено з точністю до пори року, до певного місяця тощо.

В процесі підготовки даного веб-видання згадані вище редакторські дати розміщено, як і в друкованому виданні, зліва перед текстом листа. Редакторські дати у нас подвійні: юліанська (григоріанська) дати. Оригінальні дати, якщо вони є, завжди розміщені справа перед текстом листа. Про характер дати вам буде нагадувати підказка, яка спливає при наведенні мишки на відповідний елемент.

Переклади іншомовних слів подаються у спливаючих підказках.

Пояснення та різні уточнення, зроблені самою Лесею Українкою, внесено в текст [ось так].

Закреслені в тексті листів слова не відновлюються, очевидні описки і пропуски літер виправлено без застережень. Окремі листи подаються з незначними скороченнями переважно інтимного характеру. Ці скорочення позначено трьома крапками в квадратних дужках.

Примітки до кожного листа містять таку інформацію: дата і місце публікації листа, за яким джерелом друкується в даному виданні (першодрук, автограф, копія автографа), місце і фонд зберігання автографа, обгрунтування, в разі потреби, датування. Коментуються місця і вислови, що можуть викликати неясність у читача (вказано на джерела більшості цитат, використаних у листі, наведено короткі довідки про згадуваних осіб, розкрито зміст подій, про які йде мова, наведено точні бібліографічні дані творів, які згадуються в листах часто описово і недосить точно). Більш докладні біографічні та інші довідки в нашому е-виданні наведено в окремому розділі - Словнику. Наприкінці примітки до окремих листів подано (або зазначено) дописки, якщо такі є, інших осіб, зроблені після тексту Лесі Українки.

При коментуванні листів і складанні приміток упорядники використовували як досвід, так і фактаж, зібраний упорядниками і авторами приміток попередніх видань - М. С. Грудницькою, М. Д. Деркач, В. С. Курашовою, А. Й. Ряппо та іншими.

Листи Лесі Українки в хронологічному порядку

# data[].attributes.attachment_link.title
Листи Лесі Українки

# data[].attributes.attachment_link.description
Історія збирання і публікації листів Лесі Українки сягає 1911 року, коли (ще за життя Лесі Українки) М. Павлик опублікував у виданні "Переписка Михайла Драгоманова з Михайлом Павликом", т. 8 (Чернівці, 1911, с. 212, 221 - 222, 237 - 238) три листи Лесі Українки. Після смерті Лесі Українки її листи з'являлись у різних виданнях: Кримський А.

# data[].attributes.headline
10 маловідомих фактів з життя Лесі Українки

# data[].attributes.subject
10 маловідомих фактів з життя Лесі Українки

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Творчість Лариси Петрівни Косач-Квітки найбільш ретельно досліджували Оксана Забужко та Соломія Павличко. Науковиці певні: на загал лише зрідка потрапляють поодинокі факти, без яких немає Лесі України ані як письменниці, ані як особистості.

Сьогодні, 25 лютого, з нагоди Дня народження поетеси, ІА Дивись.info зібрала ТОП-10 маловідомих фактів про найвідомішу жінку української літератури.

1. Леся Українка ввела в українську мову такі слова, як "напровесні" та "промінь". А Олена Пчілка, мати Лесі, дала життя слову "мистецтво". З її легкої руки в нашій мові прижилися також "переможець", "палкий" та інші слова.

2. Перші стосунки з чоловіком в Лесі Українки відбулися, коли їй було 15 років. Із Максимом Славинським, який вже був повнолітнім, вони разом перекладали Гейне (слово єднає). Проте пізніше Максима заарештують за кордоном і замучать до смерті у в'язниці чекісти.

3. У 26-ть вона познайомилася з другом по хворобливому нещастю - Сергієм Мержинським, який давно боровся із затяжними сухотами. Її болі в кістках і нирках та його тяжкий стан поєднали молодих людей у спільному горі: Леся попри свої потреби доглядала хворого. Сергій помер у дівчини на руках, після чого вона до самої смерті не знімала траурної одежі, незважаючи на офіційне подальше заміжжя. І хоча Леся була біля його смертного ложа, Мержинський не кохав її. У свій останній день при пам'яті він попросив Лесю записати прощальний лист до іншої жінки, що насправді була в його серці усе життя.

4. У 10-річному віці після операції з видалення вражених хворобою кісток, її обидві руки та одну ногу зафіксували у гіпс. Вільною залишалася лише одна нога, пальцями ступні якої вона навчилася грати на фортепіано. Зараз її рояль знаходиться у музеї села Колодяжне, що у Ковельському районі Волинської області.

5. Офіційний чоловік Климент Квітка був молодшим від Лесі на 9 років, хворів туберкульозом, не мав статків. Лесині батьки не сприйняли такого союзу, однак письменниця зреклася їхньої фінансової допомоги і вийшла заміж за Климента. Парубок поступово почав продавати усе, що нажив: від меблів до книжок, аби оплатити лікування дружини. Після смерті поетеси Климент прожив ще 40 років.

6. Климент Квітка зберіг записи, на яких можна почути голос поетеси. Вони дійшли до наших днів.

7. На честь Лесі Українки названо астероїд №2616.

8. Зараз в Україні не залишилось жодного нащадка Лесі Українки. У Швейцарії проживає Роберто Гааб - внучатий племінник, онук Лесиної сестри Оксани Косач-Шимановської, а в США мешкає Ольга Лютон-Петрова - онука Лесиної сестри Ізидори Косач-Борисової.

9. У Луцьку, біля В'їзної вежі замку Любарта, є дерево, яке іменують Лесиним ясеном. Воно одне з найстаріших дерев міста. Вважається, що саме під ним мала Леся написала свого першого вірша. Нині ж у місті вирішується проблема з деревом, адже воно аварійне й може впасти, зашкодивши перехожим.

10. В останні роки життя очі Лесі змінили свій колір. Вони з темно-сірих стали насичено-блакитними. Це дуже дивувало знайомих поетеси. Про цей маловідомий факт згадує у листах її мати Олена Пчілка, яка була з дочкою до її останніх хвилин.

Читайте новини та найцікавіші статті у Telegram Дивись.Інфо.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
10 маловідомих фактів з життя лесі українки

# data[].attributes.attachment_link.title
10 маловідомих фактів з життя Лесі Українки

# data[].attributes.attachment_link.description
Творчість Лариси Петрівни Косач-Квітки найбільш ретельно досліджували Оксана Забужко та Соломія Павличко. Науковиці певні: на загал лише зрідка потрапляють поодинокі факти, без яких немає Лесі України ані як письменниці, ані як особистості. Сьогодні, 25 лютого, з нагоди Дня народження поетеси, ІА Дивись.info зібрала ТОП-10 маловідомих фактів про найвідомішу жінку української літератури.

# data[].attributes.headline
Леся Українка як культурна героїня ХХІ століття

# data[].attributes.subject
Леся Українка як культурна героїня ХХІ століття

# data[].attributes.attachment_link.title
Леся Українка як культурна героїня ХХІ століття

# data[].attributes.headline
ІСТОРІЯ КОХАННЯ ЛЕСІ УКРАЇНКИ ТА КЛИМЕНТА КВІТКИ

# data[].attributes.subject
ІСТОРІЯ КОХАННЯ ЛЕСІ УКРАЇНКИ ТА КЛИМЕНТА КВІТКИ

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Історії Кохання

# data[].attributes.attachment_link.title
ІСТОРІЯ КОХАННЯ ЛЕСІ УКРАЇНКИ ТА КЛИМЕНТА КВІТКИ

# data[].attributes.headline
Історія кохання Лесі Українки до Сергія Мержинського / ГРА ДОЛІ

# data[].attributes.subject
Історія кохання Лесі Українки до Сергія Мержинського / ГРА ДОЛІ

# data[].attributes.attachment_link.title
Історія кохання Лесі Українки до Сергія Мержинського / ГРА ДОЛІ

# data[].attributes.headline
Камінний господар (1971)

# data[].attributes.subject
Камінний господар (1971)

# data[].attributes.attachment_link.title
Камінний господар (1971)

# data[].attributes.headline
Лісова пісня

# data[].attributes.subject
Лісова пісня

# data[].attributes.body
Фільм за драмою Лесі Українки

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Українська Література

# data[].attributes.attachment_link.title
Фільм Лiсова пiсня, за мотивом драми Лесі Українки

# data[].attributes.headline
Некмітливий Горобець (1970)

# data[].attributes.subject
Некмітливий Горобець (1970)

# data[].attributes.body
Мультфільм за казкою Лесі Українки