# data[].attributes.headline
Найбільш раннім прик

# data[].attributes.body
Найбільш раннім прикладом індійського живопису є наскельні малюнки, деяким з них більше 5500 років.

Дотовані VII століттям, різьблені стовпи Еллори (селище в індійському штаті) представляють  індійських картини, кольори яких були отримані з мінералів. Буддистська література описує, що палаци королів були прикрашені картинами, які не збереглись до нашого часу.

Колонізувавши Індію, новий британський уряд вимагав від художників документувати життя та часи країни. Картини цього часу дали появу найбільших художників Індії всіх часів . Після здобуття незалежності мистецтво стало більш різноманітним, і деякі  художники завоювали міжнародне визнання.

Базиляк Ірина

# data[].attributes.headline
Майстриня, що працює у стилі Мадхубані

# data[].attributes.subject
Майстриня, що працює у стилі Мадхубані

# data[].attributes.body
Для нанесення використовують і сьогодні тільки натуральні фарби, отримані з рослин або інших природних речовин. Наприклад, для чорного кольору — деревне вугілля або сажу, для білого — рисову муку, для жовтого кольору використовували коріння куркуми тощо. Картини пишуть або пензлем, або паличками, іноді просто пальцями. На початку 60-х рр. ХХ ст. митці, які писали у стилі Мадхубані, стали переносити свої твори на папір і вказувати авторство.

# data[].attributes.headline
Існують різни стилі і види традиційного індійського мистецтва живопису: храмовий живопис, живопис Мадхубані, спеціальний розпис на тканині патачітра, живопис Танджор і багато інших. Вони мають багатовікову історію, і специфіка їх майстерності вплетена до історії Індії.

# data[].attributes.subject
Існують різни стилі і види традиційного індійського мистецтва живопису: храмовий живопис, живопис Мадхубані, спеціальний розпис на тканині патачітра, живопис Танджор і багато інших. Вони мають багатовікову історію, і специфіка їх майстерності вплетена до історії Індії.

# data[].attributes.body
Живопис у стилі Мадхубані (означає «медовий ароматний ліс») виник у маленькому селі Майтхілі, штат Біхар близько 2500 років тому. Сьогодні він став невід'ємним елементом не тільки домашнього релігійного мистецтва, а й соціального життя мешканців Майтхілі. Оригінальні монохромні зображення на внутрішніх (іноді зовнішніх) стінах і підлозі житлових приміщень носять символічний, ритуальний характер: приносять сім'ї блага, захищають від біди і дарують здорове потомство.
Для допитливих

Мистецтво Мадхубані має п'ять відмінних стилів, відповідних кастовій системі. Перші три стилі заснували жінки вищих каст (брахманів і кайстхі). Сюжети яскравих картин жінок-брахманок — міфологічні сюжети і легенди давньоіндійських епосів. Інші два стилі включають сюжети повсякденного життя, а також релігійну символіку (без зображення богів) і виконуються представницями нижчих каст (дусадхі і шудри). Майстрині не використовували релігійні мотиви, лише зображували квіти і тварин. З плином часу і зняттям соціальних обмежень зникли і тематичні рамки, пов'язані з кастами.
Омельченко Настя

# data[].attributes.body
Досить звернутися до літератури, щоб довести, що живопис в Стародавній Індії досягла високого рівня розвитку. Палаци і резиденції знаті прикрашали чудові настінні розписи та твори станкового живопису. Зрозуміло, існували професійні художники, але жінки і чоловіки, що належали до освіченим колам, теж володіли мистецтвом кисті.

Те, що залишилося від стародавньої індійської живопису, незважаючи на погану збереженість, дозволяє судити про її якість. В основному це настінні розписи всередині деяких печерних храмів. Багато храмів прикрашалися живописом, самі статуї були яскраво розфарбовані, і часто їх ще можна побачити в індуїстських храмах. Кілька гуртів, розташованих в різних місцях, мають ще досить грубі фрески, примітивного стилю і досить посереднього художнього якості; багато індолога вважають, що це доісторична живопис. Тим не менше в деяких штучних гротах культового призначення зустрічаються зразки набагато більш досконалого стилю, які можна віднести до найбільших шедеврів, заповіданий нам цивілізацією давнину.

Наскельний живопис Аджанти зазвичай розглядається як фрески, але цей термін тут не зовсім прийнятний, так як справжні фрески малюються по вологій штукатурці, в той час як настінні розписи Аджанти були створені на сухому покритті. Стіни попередньо покривалися шаром глини або грязі, змішаної з вовною чи соломою, потім - шаром гіпсу. Це покриття було досить стійким, враховуючи несприятливі кліматичні умови; але воно псувалося місцями, і за час, що минув з минулого століття, коли були зроблені перші копії, розписи ще більше зруйнувалися. Зате самі кольори залишилися дивовижно свіжими. Ці картини спочатку писалися яскравими фарбами, і вони до цих пір зберігають чистоту і контрастність відтінків. Художники працювали, ймовірно, в темних гротах, використовуючи зовнішній світ, що відбивається від дзеркал, зроблених з відполірованого металу.

Гуменна Христина

# data[].attributes.headline
Як зазначає О. С. Хи

# data[].attributes.body
Як зазначає О. С. Хижняк, назва залу, де розташовувалася ступа {чайтьягріха) у походить від санскритських слів чайтья - «священний» і гріха - «будинок», що може бути переведено на російську мову як «будинок святині». Словом «чайтья» може бути позначений будь-буддійський об'єкт (храм, ступа, образ і т. Д.), Що вносило деяку плутанину в тексти західних і вітчизняних дослідників, интерпретировавших або описують конкретні об'єкти, і це потрібно враховувати при прочитанні корінних текстів. Наприклад, в Ваджраччхедіка-сутри сказано:

Далі, Субхуті! Те місце, де ця сутра або хоча б чотири її рядки проповедуются, буде шановані усіма істотами, включаючи девів, асуров і інших, як якщо б це була власне ступа або чайтья Будди. Субхуті, де б не зберігалася ця сутра, все істоти, включаючи девів і асурів, прийдуть туди і стануть поклонятися їй. Це місце стане відомо як чайтья - предмет шанування; навколо нього зберуться віруючі, усиплют його квітами і спалить пахощі [1] .

Чайтьягріха могла бути як печерним спорудою, так і наземним храмом. У районі північного Декана збереглися два храми, датовані IV-V ст. (храм в Тере і храм Капотешвара в Чезарле), які, ймовірно, спочатку були буддійськими. Форма цих кам'яних будівель втілює ранній дерев'яний тип чайтьягріхі - довгасте в плані споруда з апсідаль- ним завершенням і склепінчастою перекриттям. Як особлива форма буддійської архітектури чайтьягріха набуває поширення в печерних монастирських комплексах ( ленавіхарах ). Ранні печерні комплекси відрізнялися простотою і включали в себе тільки келії ченців, а іноді загальний зал для зборів, з боків якого розташовувалися келії, в подальшому за цією структурою в дослідницькій літературі закріпився загальний термін вихара. Однак, беручи до уваги справедливо висловлені зауваження

О. С. Хижняк про існуючу плутанини в мистецтвознавчій літературі щодо цих термінів, відзначимо, що для розуміння того, про яку саме композиційної і архітектурної структурі йдеться, потрібно мати уявлення про план конкретної печери, а також про те, до якої дослідницької школі належить автор (вітчизняної, західної або індійської), так як в ряді комплексів, наприклад, в Аджанте існують печерні зали, що поєднують в собі риси чайтьягріхі і віхари: з боків залу розташовуються келії ченців, а в ніші стіни, протилежних ної до входу, знаходиться скульптурне зображення Будди.
Добренко Анна

# data[].attributes.headline
Про величезний, чарівному і складному предметі - індійської живопису - навряд чи можна розповісти в короткій, всього на кілька сторінок, статті. Систематичне вивчення цього предмета почалося порівняно недавно, і ще настане той великий день, який збагатить наші знання, пояснить і заповнить суттєві прогалини. Коли ви споглядає блискучу і багату мозаїку індійського мистецтва в цілому, ви починаєте розуміти те головне, що ми можемо чітко визначити. Найбільше нас вражають світлові ефекти, гра кольорів і породжені різноманіттям, безліччю впливів і обставин творчі злети, як привнесені ззовні, так і власні, або ті та інші разом. Але поряд з цими злетами, струмує і завжди струменіла, безперервно перетікаючи з однієї форми в іншу, величезна ріка індійського творчості, зберігаючи невмирущі традиції, прояви індійського творчого генія і накопиченого художнього досвіду. Живопис в Індії, мабуть, існувала в тій чи іншій формі задовго до так званого циклу Аджанти і, судячи за зразками скульптури і інших творів мистецтва, як і за текстами, що дійшли до нас, досягла значного рівня розвитку ще в дуже ранній період.Живопис і скульптура зазвичай співіснують, але живопис, будучи більш тлінним свідченням, часто виявляється загубленою, особливо в країнах з важкими кліматичними умовами. Прекрасні зразки мистецтва так званої цивілізації Долини Інду показують високий художній рівень, судячи з багатьох знайденим зразкам і особливо по чудовим печаток, що демонструє як загальний, так і індивідуальний стиль, відмінний технічний якість. Ми можемо лише здогадуватися про тип живопису, який, ймовірно, був поширений тоді. Починаючи будь-яке наукове дослідження індійського мистецтва, ми повинні звертатися до існуючих зразків у тому вигляді, в якому вони дійшли до нас. Коротше, ми можемо тільки класифікувати відомі стилі і школи приблизно в півдюжини основних груп з великою кількістю взаємопов'язаних відгалужень, які ведуть до сучасних індійським школам живопису:1. Стиль фрескового живопису, що зберігся в печерних храмах. Найбільш відомі фрески знаходяться в печерах Аджанти і Еллори. Від першого століття до нашої ери вони сходять до сьомого - в Аджанте і безпосередньо до першого тисячоліття - в Еллоре. Інші школи, які, ймовірно, були поширені в Індії, можна знайти в багха, Сіттанавассале і Цейлоні. Ці печери, особливо в Аджанте, зберегли для нас безцінні свідоцтва розвитку і високого рівня індійської живопису впродовж багатьох століть. Досягнувши апогею в 5-м або 6-м столітті, стиль фрескового живопису почав поступово змінюватися; еволюція стилю і методів стала особливо помітна в більш пізньому джайнском стилі Еллори. Ці зміни свідчили про залежність творчих стилів від мінливих процесів життя, як політичних, так і інших. 2. Знамениті буддійські манускрипти на пальмових листках відносяться до 10-13-му століттях, а джайнскіе тексти до значно більш пізнього часу. Вони продовжили велику традицію, ми знайшли її в живопису печерних храмів, а прекрасні ілюстрації на пальмових листках Бенгалії, Бихара і Непалу часто виявляють разючу подібність в техніці і манері з фресковим живописом Аджанти. Джайнскіе мініатюри є також продовженням цієї великої традиції, але демонструють специфічно незграбну, жорстку, прямолінійну техніку з рівними кольоровими поверхнями, що стала особливістю джайнского мистецтва. Це мистецтво досягло розквіту в Гуджерате і Західної Індії і, в свою чергу, вплинуло на інші школи.

# data[].attributes.subject
Про величезний, чарівному і складному предметі - індійської живопису - навряд чи можна розповісти в короткій, всього на кілька сторінок, статті. Систематичне вивчення цього предмета почалося порівняно недавно, і ще настане той великий день, який збагатить наші знання, пояснить і заповнить суттєві прогалини. Коли ви споглядає блискучу і багату мозаїку індійського мистецтва в цілому, ви починаєте розуміти те головне, що ми можемо чітко визначити. Найбільше нас вражають світлові ефекти, гра кольорів і породжені різноманіттям, безліччю впливів і обставин творчі злети, як привнесені ззовні, так і власні, або ті та інші разом. Але поряд з цими злетами, струмує і завжди струменіла, безперервно перетікаючи з однієї форми в іншу, величезна ріка індійського творчості, зберігаючи невмирущі традиції, прояви індійського творчого генія і накопиченого художнього досвіду. Живопис в Індії, мабуть, існувала в тій чи іншій формі задовго до так званого циклу Аджанти і, судячи за зразками скульптури і інших творів мистецтва, як і за текстами, що дійшли до нас, досягла значного рівня розвитку ще в дуже ранній період.Живопис і скульптура зазвичай співіснують, але живопис, будучи більш тлінним свідченням, часто виявляється загубленою, особливо в країнах з важкими кліматичними умовами. Прекрасні зразки мистецтва так званої цивілізації Долини Інду показують високий художній рівень, судячи з багатьох знайденим зразкам і особливо по чудовим печаток, що демонструє як загальний, так і індивідуальний стиль, відмінний технічний якість. Ми можемо лише здогадуватися про тип живопису, який, ймовірно, був поширений тоді. Починаючи будь-яке наукове дослідження індійського мистецтва, ми повинні звертатися до існуючих зразків у тому вигляді, в якому вони дійшли до нас. Коротше, ми можемо тільки класифікувати відомі стилі і школи приблизно в півдюжини основних груп з великою кількістю взаємопов'язаних відгалужень, які ведуть до сучасних індійським школам живопису:1. Стиль фрескового живопису, що зберігся в печерних храмах. Найбільш відомі фрески знаходяться в печерах Аджанти і Еллори. Від першого століття до нашої ери вони сходять до сьомого - в Аджанте і безпосередньо до першого тисячоліття - в Еллоре. Інші школи, які, ймовірно, були поширені в Індії, можна знайти в багха, Сіттанавассале і Цейлоні. Ці печери, особливо в Аджанте, зберегли для нас безцінні свідоцтва розвитку і високого рівня індійської живопису впродовж багатьох століть. Досягнувши апогею в 5-м або 6-м столітті, стиль фрескового живопису почав поступово змінюватися; еволюція стилю і методів стала особливо помітна в більш пізньому джайнском стилі Еллори. Ці зміни свідчили про залежність творчих стилів від мінливих процесів життя, як політичних, так і інших. 2. Знамениті буддійські манускрипти на пальмових листках відносяться до 10-13-му століттях, а джайнскіе тексти до значно більш пізнього часу. Вони продовжили велику традицію, ми знайшли її в живопису печерних храмів, а прекрасні ілюстрації на пальмових листках Бенгалії, Бихара і Непалу часто виявляють разючу подібність в техніці і манері з фресковим живописом Аджанти. Джайнскіе мініатюри є також продовженням цієї великої традиції, але демонструють специфічно незграбну, жорстку, прямолінійну техніку з рівними кольоровими поверхнями, що стала особливістю джайнского мистецтва. Це мистецтво досягло розквіту в Гуджерате і Західної Індії і, в свою чергу, вплинуло на інші школи.

# data[].attributes.body
ГЕМБА

# data[].attributes.headline
З глибокої давнини р

# data[].attributes.body
З глибокої давнини розроблялися в Індії принципи втілення в пластичних конкретно- чуттєвих образів людей і антропоморфних божеств, абстрактних понять і концепцій. Цьому служили іконографічні та іконометричні канони, складна система символів і атрибутів. Але в основі лежала думка про споконвічну співвіднесеність людини і Всесвіту. Ця думка лягла в основу концепцій розвинених філософських і релігійних систем Індії. Ідея невичерпності людини, що несе в собі все, що є у Всесвіті, послужила причиною широкого розвитку скульптури як виду мистецтва, основний предмет якого людська фігура. Цим пояснюється величезна змістовність скульптурних образів Індії; її глядач відчуває раніше, ніж знайомиться з конкретними сюжетами і символічною мовою індійського мистецтва.

# data[].attributes.headline
Індійська мініатюра

# data[].attributes.subject
Індійська мініатюра

# data[].attributes.body
Мініатюра – це витончений вид живопису Індійського субконтиненту. Родзинкою цього мистецтва є складна та делікатна манера письма. Фарби для написання мініатюр зазвичай робили з натуральних матеріалів: мінералів, рослин, дорогоцінного каміння, золота, срібла, раковин молюсків. Написання мініатюрних картин є дуже складним, копітким мистецтвом, де поза увагою не залишається жодна з деталей.
Східно-індійська школа мініатюрного живопису ХІ-ХІІ ст.
Школа живопису Пала
Найраніші екземпляри індійської мініатюри відносяться до періоду правління буддистської імперії Пала, що охоплювала території сучасних Зап. Бенгалії, Бангладеша та Біхара. Мініатюри Пала є ілюстраціями до релігійних буддистських манускриптів, датованих XI-XII ст.
Стиль школи Пала – це майстерні витончені лінії, приглушені тони, вміле моделювання фігур, використання натуральних фарб. Цей натуралістичний стиль нагадує ідеально відлиті форми бронзових скульптур та перегукується з фресками Аджанти. Школа Пала приділяє особливу увагу символічному використанню кольорів у картинах, запозиченому з тантризму.
Ісаєнко Софія

# data[].attributes.headline
Мистецтво Індії

# data[].attributes.subject
Мистецтво Індії

# data[].attributes.body
https://youtu.be/eAWSXAHjT58
Манелюк Іванна

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Уроки истории Питона Каа

# data[].attributes.attachment_link.title
Культура древней Индии (рус.) История древнего мира.

# data[].attributes.attachment_caption
Нефьодов 103

# data[].attributes.headline
ндія одна із найекзотичніших країн сучасного світу. Здавна вона вабить туристів та шукачів пригод. Неймовірні звичаї та унікальна культура виділяє її серед інших країн Азії. Ми не могли оминути цю дивовижну країну і підготували для Вас 35 найцікавіших фактів.1. Офіційна назва країни бере свій початок від назви річки Інд.2. Індійський прапор складається з трьох горизонтальних смуг: світло-оранжевий — хоробрість і самопожертва, білий — миролюбство та зелений — родючість і життєдайність. На білій смузі зображено буддистський символ «Дхармачакра» або колесо закону.3. Офіційною мовою є Гінді, та всього в Конституції вказано двадцять дві офіційні мови.4. Приблизно 35% населення Індії живе за межею бідності. У восьми індійських штатах проживає більше бідняків ніж у 26 бідних африканських країнах. Проте понад мільйон індійців мають статків на більше мільйона доларів.5. Згідно з індійським календарем, рік ділиться на 6 сезонів : весна, літо, мусони, осінь, переддень зими і зима.6. В Такшіла понад 2700 років тому був заснований перший в світі Університет.7. В Індії виникли алгебра і тригонометрія. Індійський мудрець Аріабхата винайшов концепцію числа 0.8. Шахи виникли в Індії, проте спочатку вони були далеко не такі як ми звикли їх бачити. Первісна форма шахів — «чатуранга» в якій було залучено чотири гравці.9. Всім відомо, що корови в Індії вважаються священними. Проте мало хто знає, що згідно із законодавством Західної Бенгалії, у кожної корови повинен бути документ з фотографією.

# data[].attributes.subject
ндія одна із найекзотичніших країн сучасного світу. Здавна вона вабить туристів та шукачів пригод. Неймовірні звичаї та унікальна культура виділяє її серед інших країн Азії. Ми не могли оминути цю дивовижну країну і підготували для Вас 35 найцікавіших фактів.1. Офіційна назва країни бере свій початок від назви річки Інд.2. Індійський прапор складається з трьох горизонтальних смуг: світло-оранжевий — хоробрість і самопожертва, білий — миролюбство та зелений — родючість і життєдайність. На білій смузі зображено буддистський символ «Дхармачакра» або колесо закону.3. Офіційною мовою є Гінді, та всього в Конституції вказано двадцять дві офіційні мови.4. Приблизно 35% населення Індії живе за межею бідності. У восьми індійських штатах проживає більше бідняків ніж у 26 бідних африканських країнах. Проте понад мільйон індійців мають статків на більше мільйона доларів.5. Згідно з індійським календарем, рік ділиться на 6 сезонів : весна, літо, мусони, осінь, переддень зими і зима.6. В Такшіла понад 2700 років тому був заснований перший в світі Університет.7. В Індії виникли алгебра і тригонометрія. Індійський мудрець Аріабхата винайшов концепцію числа 0.8. Шахи виникли в Індії, проте спочатку вони були далеко не такі як ми звикли їх бачити. Первісна форма шахів — «чатуранга» в якій було залучено чотири гравці.9. Всім відомо, що корови в Індії вважаються священними. Проте мало хто знає, що згідно із законодавством Західної Бенгалії, у кожної корови повинен бути документ з фотографією.

# data[].attributes.attachment_caption
Робота Лойко Дарини 

# data[].attributes.headline
Мистецтво Ін

# data[].attributes.body
Мистецтво Індії - культурні цінності, сформовані в Індії шляхом синтезу корінних та іноземних впливів. У сиву давнину про Індію знали як про "країну мудреців". Досягнення індійської цивілізації мали великий вплив на арабську та іранську культури. Більшість видів мистецтва Індії формувались під впливом Вед.

У давнину більшість споруд зводилося з дерева,тому не збереглися. Релігійна архітектура цього періоду представлена ​​печерними комплексами, храмами і ступами (кам'яними спорудами, в яких зберігалися реліквії Будди). В долині Інди релігія не відігравала важливої ролі. Буддійський період представлений трьома важливими типами будівель - залом Чайтя (місце поклоніння), Віхара (монастир) та Ступа (напівсферичний курган для поклоніння / пам'яті). Прикладом цього є печери Аджанта та Еллора та монументальний Санчі Ступа. Храми Джайни характеризуються високим рівнем деталізації. Ранні початки індуїстської архітектури храму простежуються на Паттадакалі в сучасній Карнатаці. У них є ведичні вівтарі та пізні ведичні храми. Пізніше дравідійський та нагарський стиль храмової архітектури виявилися домінуючими і знайшли своє відображення у таких спорудах, як храм Бріхадеесвара, Танджавур та храм Сонця, Конарк . [1] [2] Після народження сучасного індуїзму мистецтва джайнізму, буддизму та сикхізму процвітали під патронатом королів та імператорів. Прихід ісламу породив нову еру індійської архітектури та мистецтва. Британці принесли свої власні готичні та римські впливи і поєднали їх з індійським стилем. З приходом ісламу виник новий стиль архітектури, відомий як індоісламська архітектура. Найбільш ранні приклади включають комплекс Кутб, низку пам'яток, побудованих султанами Делійського султанату. [3] Архітектура імперії Великих Моголів включає Червоний форт, Тадж-Махал, форт Агра, могилу Хумаюна, Джама-Масджид і Фатехпур-Сікрі. [4] [5]

З колонізацією розпочався новий етап. Голландці, португальці, французи і особливо англійці мали значний вплив, на архітектуру Індії. Сьогодні називають індо-сараценською архітектурою суміш індуїстських, ісламських та західних елементів. [6]

Пізніше, коли модернізм став менш популярним на Заході, в Індії розпочався рух в архітектурі, коріння якої склалося в Індії. Цей напрям називається критичним регіоналізмом, ілюструється роботами таких архітекторів, як Б. В. Доші, Чарльз Корреа та ін. Окрім цього, глобалізація та економічний розвиток з 90-х років породило колекцію сучасних ІТ-містечок та хмарочосів, а в міру прискорення економічної реформи столичні райони набували футуристичних напрямків.

ПАЛАМАРЧУК АЛІНА

# data[].attributes.attachment_link.title
загружено (1)