# data[].attributes.body
Den helt klare udvikling er hans selvtillid, som bliver vist i hans 3 forsøg på at ramme kurven.

# data[].attributes.body
Jeppe er i starten meget genert, som blandt andet kan ses på side 28-30, der handler om at han skal invitere Cecilie ud. Jo længere man kommer ind i bogen jo mere udadvendt bliver han også.

# data[].attributes.body
I bogen hører man en masse om hvor meget de lavede sammen, da de var små. I filmen hører man næsten ikke noget om, at de overhovedet har været barndomsvenner. Det gør at deres venskab i bogen er stærk på en helt anden måde end det er i filmen.

# data[].attributes.body
Overordnet set er Jeppes' overtro og Søren's 2-livs historie lige urealistiske . Søren har bare haft længere tid til at gennemtænke det, hvilket passer meget godt med, at han er den voksne og har dermed haft længere tid til at tænke over tingene. I øvrigt kan der måske også være noget i, at han kaptajn og dermed har massere af tid til at gennemtænke livets store spørgsmål.

# data[].attributes.body
I filmen er det bare en ud af mange sange (dog lidt mere atypisk, i forhold til de andre sange, der bliver afspillet).
I bogen har man valgt at nedskrive hele teksten, hvilket gør at man meget lettere vil ligge mærke til indholdet i sangen.

# data[].attributes.body
I og med bogen foregår i Jeppes hoved kommer HANS ritualer også meget mere til udtryk der. Det gør også at man er mere tilbøjelig til at tro på dem der.

# data[].attributes.body
Anslaget i bogen er en "gennemgang" af Jeppe, hvor den i filmen er et klip, hvor Cecilie løber. Det underbygger ligesom fortællerstemmen, at filmen bliver oplevet noget mere overordnet, frem for i Jeppes hoved.
I filmen er man også allerede klar over at Cecilie vil dø, der hvor de taler om at Jeppe ikke ramte i kurven og at han ønskede de skulle leve længe sammen.

# data[].attributes.headline
Men hvad giver de forskellige fortællerstemmer så?

# data[].attributes.subject
Men hvad giver de forskellige fortællerstemmer så?

# data[].attributes.body
I bogen er  man Jeppe, men ser i flere situationer ud af hans øjne, og man er i hans hjerne. På den måde fremstår hans holdninger og tanker som de vigtigste og han er dermed den i bogen med mest ethos  (også mere end lægerne). Det gør at man helt til sidst stadig tror på det lille håb, at Cecilie skal overvinde kraften.
I bogen er Jeppe stadig hovedrollen, men vi følger ham udefra, så han har ikke nær så meget ethos som i bogen. Så der bliver man klar over Cecilies skæbne lidt før.

# data[].attributes.body
Ser filmen med objektive øjne på trods af, mange subjektive meninger.

# data[].attributes.body
Oplever det ud af Jeppes objektive øjne, der selvfølgelig håber det bedste for Cecilie.