# data[].attributes.headline
711 d.C Conquesta musulmana de la Península Ibèrica 

# data[].attributes.subject
711 d.C Conquesta musulmana de la Península Ibèrica 

# data[].attributes.body
La conquesta musulmana s'inicia amb l'arribada de Tàriq ibn Ziyad (Tàriq ibn Ziyad va ser un comandant militar àrab i berber que va jugar un paper crucial a la conquesta islàmica de la Península Ibèrica). La Batalla de Guadalete resulta en la derrota del rei visigot Rodrigo, obrint pas a l'ocupació musulmana, que ràpidament s'estén per gran part de la regió. Aquest esdeveniment estableix un precedent crucial per a la història d'Al-Àndalus, sentant les bases d'una coexistència entre les cultures àrab i hispanogoda.

# data[].attributes.headline
718 d.C Al-Àndalus sota el Califat Omeia 

# data[].attributes.subject
718 d.C Al-Àndalus sota el Califat Omeia 

# data[].attributes.body
La península ibèrica cau sota el domini del Califat Omeia, donant inici a l'era musulmana a Al-Àndalus. Aquesta etapa veurà l'arabització i l'islamització de la societat, amb la consolidació del poder omeia a Còrdova, que emergirà com a epicentre cultural i polític. Sota aquesta autoritat, s'inicia un període de coexistència religiosa i cultural a Còrdova, amb un destacat desenvolupament científic i cultural. Aquesta influència es manifesta en l'arquitectura, la filosofia i la medicina, creant una empremta duradora. Malgrat aquesta prosperitat, tensions internes eventualment conduiran a la desintegració del califat i l'emergència de regnes independents, marcant una nova fase a la història d'Al-Àndalus.

# data[].attributes.headline
756 d.C La Creació de l'Emirat de Còrdova

# data[].attributes.subject
756 d.C La Creació de l'Emirat de Còrdova

# data[].attributes.body
Abderramán I estableix l'Emirat de Còrdova, inaugurant una dinastia que perdurarà durant segles. Aquest esdeveniment també marca la independència de facto d'Al-Àndalus del Califat Abbasí de Bagdad. La fundació de l'emirat representa un període d'estabilitat i desenvolupament, sentant les bases per a futurs èxits culturals i científics. Sota el seu govern, es produeixen importants avanços en diverses àrees, consolidant la riquesa i diversitat de la regió. Abderramán I deixa un llegat durador que contribueix de manera significativa a l'esplendor cultural i científic d'Al-Àndalus al llarg de la història.

# data[].attributes.body
Abderramán III proclamà el Califat de Còrdova, consolidant l'autonomia d'Al-Àndalus. S'inicià una era daurada amb la construcció de la Gran Mesquita, destacant-se avanços en poesia, filosofia i arquitectura. Sota Abderramán III, el Califat assolí el seu màxim esplendor, convertint Còrdova en un centre cultural i científic. La Gran Mesquita simbolitza aquesta grandesa arquitectònica. Aquest període deixà un llegat imponent en la història d'Al-Àndalus, amb contribucions notables en diverses àrees del coneixement.

# data[].attributes.headline
976-1009 d.C Resplendor Sota Al-Hakam II i Hisham II

# data[].attributes.subject
976-1009 d.C Resplendor Sota Al-Hakam II i Hisham II

# data[].attributes.body
El Califat de Còrdova experimentà una època daurada sota Al-Hakam II i Hisham II. La Biblioteca de Còrdova emergí com a far de coneixement, atreient erudits i fomentant un ambient intel·lectual vibrant. Les arts, ciències i filosofia floreixeren, deixant un llegat arquitectònic destacat, com l'Alhambra i la Mezquita-Catedral. Els avanços científics i filosòfics transcendiren les fronteres, influïnt globalment. La tolerància religiosa i coexistència cultural enriqueriren la diversitat del coneixement, definint una època model. El període destacà per la seva influència en la història mundial i continua inspirant la recerca intel·lectual.

# data[].attributes.body
La desintegració del Califat de Còrdova desemboca en la formació de taifes a Al-Àndalus. Aquesta fragmentació provoca conflictes interns que debiliten la resistència davant dels regnes cristians del nord. La manca d'unitat entre les taifes facilita les conquestes cristianes i s'estableixen les bases per a la futura Reconquesta. Aquest període de divisió interna i rivalitats internes entre les taifes provoca una pèrdua de cohesió, afavorint les incursions cristianes. La incapacitat de les taifes per mantenir una front comuna debilita les defenses d'Al-Àndalus i permet als regnes cristians consolidar els seus avanços territorials. La desunió entre les taifes emergents resulta crucial en la progressió de la Reconquesta, marcant una època de desafiaments per a la regió.

# data[].attributes.headline
1085-86 d.C Punt d'Inflexió a la Reconquista i Complexa Intervenció dels Almoràvides

# data[].attributes.subject
1085-86 d.C Punt d'Inflexió a la Reconquista i Complexa Intervenció dels Almoràvides

# data[].attributes.body
L'ocupació de Toledo per Alfons VI el 1086 és un moment crític a la lluita de la Reconquista. La pressió creixent dels cristians porta a un cridat d'ajuda als Almoràvides, encapçalats per Yusuf ibn Tashfin. La pèrdua de Toledo debilita Al-Àndalus i intensifica les rivalitats internes entre els regnes musulmans.

Els Almoràvides, buscant estabilitat, arriben i guanyen algunes victòries, però provoquen tensions locals. La batalla de Sagra i l'ocupació almoràvide marquen una crisi profunda, generant descontentament a Al-Àndalus i contribuint a la inestabilitat política. Malgrat l'esperança inicial, la intervenció almoràvide crea un terreny volàtil, i la batalla de Sagra esdeve un punt d'inflexió amb conseqüències imprevisibles, definint una època de tensions i lluita per la supremacia territorial i cultural.

# data[].attributes.headline
1144 d.C El Ressorgiment de les Taifes Després de la Desaparició dels Almoràvides

# data[].attributes.subject
1144 d.C El Ressorgiment de les Taifes Després de la Desaparició dels Almoràvides

# data[].attributes.body
La desaparició dels Almoràvides precipita un ressorgiment dels regnes de taifes i agreuja els conflictes territorials a la península Ibèrica. Aquesta transició impulsa un període marcat per una inestabilitat política i militar, amb els regnes de taifes submergits en tensions internes. Sense un poder central consolidat, la resistència d'Al-Àndalus es veu més afeblida, creant un panorama que exposa la regió a les incursions cristianes. L'absència d'una autoritat central fortifica la fragilitat de la regió, obrint la porta a una fase crítica on les dinàmiques internes s'enfronten a la creixent amenaça exterior.

# data[].attributes.headline
1147 d.C Dominació Almohade a Al-Àndalus 

# data[].attributes.subject
1147 d.C Dominació Almohade a Al-Àndalus 

# data[].attributes.body
Els Almohades, procedents del nord d'Àfrica, prenen el control d'Al-Àndalus, introduint un govern autoritari i tensions religioses marcades. Aquest període es destaca per esdeveniments com la Batalla d'Alarcos el 1195. L'arribada dels Almohades marca una nova fase de dominació estrangera, amb profundes conseqüències per a la població i la cultura d'Al-Àndalus. La seva influència deixa una empremta durable, configurant la regió en una època de canvis significatius i complexitats polítiques.

# data[].attributes.headline
1172 d.C Ressorgiment de Taifes i l'Establiment de la Dinastia Nasrida a Granada

# data[].attributes.subject
1172 d.C Ressorgiment de Taifes i l'Establiment de la Dinastia Nasrida a Granada

# data[].attributes.body
Amb la decadència almohade el 1172, emergeixen regnes de taifes independents, mentre al Regne nazarí de Granada s'estableix una dinastia que perdurarà fins al final de la Reconquesta. La fragmentació d'Al-Àndalus en petits regnes independents contribueix a la debilitat general, però també permet la supervivència d'alguns enclavaments musulmans. Aquesta època, caracteritzada per la divisió i la formació de regnes autònoms, crea un panorama polític complex que afectarà el futur de la regió. La dinastia Nasrida de Granada destaca com un exemple de resistència i governança que enfronta els reptes de la Reconquesta, oferint un llegat que es mantindrà fins als darrers capítols d'aquest període històric.

# data[].attributes.body
La batalla de les Navas de Tolosa el marca una derrota decisiva pels Almohades davant les forces cristianes, debilitant el seu domini i inaugurant una nova era de regnes de taifes. Aquesta victòria cristiana altera l'equilibri de poder a la península Ibèrica, obrint el camí cap a la Reconquesta. Les Navas de Tolosa no només representen una fita militar, sinó que també simbolitzen un canvi trascendental en la dinàmica política i territorial de la regió. Aquest esdeveniment precipita una nova fase on els regnes de taifes s'alcen com a actors clau, enfrontant-se a la decadència del domini almohade. La victòria a les Navas de Tolosa s'erigeix com un punt d'inflexió històric que defineix el rumb cap a una època de canvis profunds i la progressiva restauració de terres cristianes a la península Ibèrica.

# data[].attributes.body
Muhammad I, amb la fundació del Regne Nazarí de Granada, inaugura una era de gran envergadura cultural i artística, consolidant-se com un destacat centre de refinament. La majestuositat de l'Alhambra s'alça com a emblema de la riquesa i sofisticació d'aquest regne. Durant el seu domini, Granada experimenta un renaixement cultural que transcendeix les fronteres de l'art, la poesia i la ciència. L'Alhambra, amb la seva arquitectura exquisida, reflecteix la magnificència dels nazarís i la seva dedicació al desenvolupament cultural. Aquest període no només simbolitza un pinacle en l'història de Granada, sinó també un capítol destacat en la contribució a la cultura i l'art de la península Ibèrica.