# data[].attributes.body
A barokk művészet célja a szemlélőt lenyűgözni, elkápráztatni, érzelmileg megérinteni. Ezt a célt a következő eszközökkel igyekezett elérni:

Szenvedélyesség: A barokk művészet érzelmes, szenvedélyes. A szereplők arcán és mozdulatain gyakran látszik a fájdalom, a öröm, a düh vagy a szerelem.

Mozgalmasság: A barokk művészet mozgalmas, dinamikus. A szereplők és a tárgyak gyakran áramló, lendületes mozgásban vannak.

Ünnepélyesség: A barokk művészet ünnepélyes, pompás. A színei élénk, a díszei gazdagok, a témái gyakran vallásosak vagy történelmiek.

Illúziókeltés: A barokk művészet illúziókeltésre törekszik. A teret gyakran mélységgel, a tárgyakat pedig életszerűen ábrázolja.

Díszítőelemek halmozása: A barokk művészet díszítőelemekben gazdag. A falakat, szobrokat, festményeket gyakran csigavonalak, kagylóminták, voluták, voluták, és más díszítések borítják.

A barokk stílus a következő művészeti ágakat érintette:

Építészet: A barokk építészetet a templomok, kolostorok, paloták és kastélyok építése jellemezte. A templomokat gyakran kupolával, oszlopcsarnokokkal és gazdag díszítéssel látták el. A paloták és kastélyok nagyok, reprezentatívak voltak.

Festészet: A barokk festészetet a mozgalmas, szenvedélyes témák és a gazdag színvilág jellemezte. A legismertebb barokk festők közé tartozik Rembrandt, Rubens, Caravaggio és Velázquez.

Szobrászat: A barokk szobrászatot a mozgalmas, dinamikus ábrázolásmód és a szenvedélyes érzelmek kifejezése jellemezte. A legismertebb barokk szobrászok közé tartozik Bernini, Michelangelo és Houdon.

Zene: A barokk zene új műfajokat teremtett, például az oratóriumot, az operát és a versenyműveket. A legismertebb barokk zeneszerzők közé tartozik Johann Sebastian Bach, George Frideric Handel és Antonio Vivaldi.

Irodalom: A barokk irodalomban a szenvedélyesség, a mozgalmasság és a drámaiság dominált. A legismertebb barokk írók közé tartozik Miguel de Cervantes, William Shakespeare és John Milton.

# data[].attributes.body
A klasszicizmus a 17. század második felétől a 19. század közepéig tartó művészeti stílus, amely az antik görög és római művészetet tekintette követendő példának. A klasszicizmust a következő jellemzők jellemzik:

Egyszerűség és tisztaság: A klasszicizmus művészete egyszerű és tiszta formákra törekedett. A művészek gyakran az antik művészet szimmetriáját, arányait és harmóniáját követték.

Racionális világkép: A klasszicizmus művészete racionális világképet tükrözött. A művészek a dolgok érthetőségét és logikáját keresték.

Mértéktartás: A klasszicizmus művészete mértéktartó volt. A művészek kerülték a túlzott díszítést és a szenvedélyesség kifejezését.

A klasszicizmus a következő művészeti ágakat érintette:

Építészet: A klasszicizmus építészete az antik görög és római templomok és egyéb épületek mintájára épült. A klasszikus építészetre jellemzőek az oszlopok, a timpanonok és a kupolák.

Festészet: A klasszikus festészet gyakran mitológiai, történelmi vagy allegorikus témákat ábrázolt. A klasszikus festészetre jellemzőek a világos színek, a tiszta formák és a racionális világkép.

Szobrászat: A klasszikus szobrászat az antik görög és római szobrok mintájára készült. A klasszikus szobrászatre jellemzőek az arányos testek, a nyugodt arckifejezés és a mértéktartás.

Irodalom: A klasszikus irodalom gyakran a görög és római klasszikusokat követte. A klasszikus irodalomra jellemzőek a tiszta nyelvhasználat, a racionális gondolkodás és az erkölcsi témák.

# data[].attributes.body
A rokokó a barokk stílusból fejlődött ki a 18. században, és a 18. század végéig volt uralkodó művészeti irányzat. A rokokó szó a francia "rocaille" szóból ered, amely kagylót jelent. A rokokó stílus a barokk stílus túlzott monumentalitását és szenvedélyességét ellensúlyozta, és könnyedebb, játékosabb, bájosabb stílust képviselt.

A rokokó stílus jellemzői a következők:

Könnyedség és játékosság: A rokokó művészet könnyed és játékos. A formák, a színek és a díszítések gyakran finomak, aprólékosak és törékenyek.

Báj és kecsesség: A rokokó művészet bájos és kecses. A szereplők és a tárgyak gyakran finomak, elegánsak és vonzóak.

Illúziókeltés: A rokokó művészet illúziókeltésre törekszik. A teret gyakran mélységgel, a tárgyakat pedig életszerűen ábrázolja.

Díszítőelemek halmozása: A rokokó művészet díszítőelemekben gazdag. A falakat, szobrokat, festményeket gyakran csigavonalak, kagylóminták, voluták, és más díszítések borítják.

A rokokó stílus a következő művészeti ágakat érintette:

Építészet: A rokokó építészetet a paloták, kastélyok és villák építése jellemezte. A paloták és kastélyok gyakran kis méretűek, intimek és otthonosak voltak.

Festészet: A rokokó festészetet a mitológiai, pásztor- és idilltémák, valamint a szerelmi jelenetek kedvelték. A rokokó festészetre jellemzőek a világos színek, a finom formák és a bájos hangulat.

Szobrászat: A rokokó szobrászatot a kisméretű, finom, kecses szobrok jellemezték. A rokokó szobrászatre jellemzőek a finom részletek és a bájos hangulat.

Zene: A rokokó zene a könnyedebb, dallamosabb zenét preferálta. A rokokó zenére jellemzőek a keringők, a menuettek, a divertimentók és a kamarazene.

Irodalom: A rokokó irodalom a könnyed, szórakoztató irodalomra törekedett. A rokokó irodalomra jellemzőek a szatirikus és parodisztikus művek, valamint a könnyed hangvételű szerelmi történetek.

# data[].attributes.body
A szentimentalizmus a 18. században kialakult irodalmi irányzat, amely az érzelmekre, a személyes tapasztalatokra és a természetre helyezte a hangsúlyt. A szentimentalizmus ellentétben állt a klasszicizmussal, amely a racionális gondolkodást és az általános érvényű igazságokat hangsúlyozta.

A szentimentalizmus jellemzői a következők:

Érzelmiség: A szentimentalizmus az érzelmekre, különösen a szeretetre, a szomorúságra és a megbánásra helyezte a hangsúlyt. Az érzelmeket gyakran túlzó módon ábrázolták, hogy az olvasókat megérintsék.

Személyes tapasztalatok: A szentimentalizmus a személyes tapasztalatokra összpontosított. A szerzők gyakran saját életükből merítettek inspirációt a történeteikhez.

Természet: A szentimentalizmus a természetet az érzelmek kifejezésének eszközének tekintette. A természet gyakran a béke, a nyugalom és a szépség szimbólumaként szerepelt a szentimentalista művekben.

A szentimentalizmus számos műfajban megjelent, beleértve a regényt, a verset, a drámát és a levélformát. A szentimentalizmus legfontosabb képviselői közé tartozik Jean-Jacques Rousseau, Samuel Richardson, Laurence Sterne és Oliver Goldsmith.

A szentimentalizmusnak jelentős hatása volt a művészetre és a kultúrára. Az irányzat a romantika kialakulásához vezetett, amely szintén nagy hangsúlyt fektetett az érzelmekre és a személyes tapasztalatokra.