# data[].attributes.body
o  Uzskatīta par Rietumu civilizācijas šūpuli.
o  Pilsētvalstis - polisas
o  Polisu kopība, pilsoņu pienākuma izjūta.

Tiesības uz zemi, piedalīties valsts pārvaldē.

Jāaizstāv sava polisa, karaspēka rindās.

o  Atšķirīgas tiesības dažādiem sabiedrības slāņiem.

1. Pilsoņi vīrieši pārvaldē

2. karavīri, vīriešu dzimuma pilsoņi

3. vīriešu bērni

4. sievietes

5. zemākais slānis paverdzinātie

o   Duālisms - demokratija, bet paverdzina.

o  Ēģiptiešu, fenikiešu un seno Vidusjūras kultūru ietekme.
o  Krētas-Mihēnu, ahajiešu, doriešu cilšu kultūra.(milētieši, atēnieši u.t.t.)
o  Kosmocentrisms.
o  Mitoloģisks dievu panteons.
o  Politeisms - ticība vairākiem dieviem(12 Olimpa dievi)
o  1.gs. izplatās kristīgā reliģija.
o  No 4.gs. reliģija - monoteiska(ticība viena dieva eksistencei)

# data[].attributes.body
o  Antroprocentrisms - cilvēks ir centrālais vai svarīgākais visuma elements.
o  Sacensības gars - sports svarīgs, Olimpisko spēļu dzimtene.
o  Demokrātijas pamati

tiesību pamati

vēlēšanas

republikāniska pārvalde

o  Filozofijas pamati

Sofisti - antīkie filozofi

o  Antīkā estētika

Ideja par formu estētiku, balstīta uz matemātiski aprēķinātu pareizu proporciju izmantošanu.

o  Mākslas ideāli, zelta griezuma atklāšana.

o  Tempļi.

o Medicīna

Hipokrāta zīme

# data[].attributes.body
o  Poēzija, mūzika - vienots garīgās darbības lauks.
o  Proporcionalitātes ievērošana.
o  Skaistuma kanoni - mākslas likumu, paraugu un mēru radīšana.
o  Mākslas principi - harmonija, mērenība, līdzsvarotība, o  proporcijas dabiskums, idealizācija.
o  Arhitektūra - matemātiska precizitāte, doriskā, joniskā un koristiskā kolonna kā paraugs.
o  Tēlniecībā neattēlo vecus cilvēkus, bērnus u.t.t., bet gan atletu tipus.
o  Grieķi pirmie sāka atveidot cilvēku sarežģītā kustībā, piemēram, Mirona skulptūra „Diska metējs”.
o  Lugas grieķu teātrī

Traģēdija

Komedija

Satīra drāma

# data[].attributes.body
Skulptūra "Diskobolos"

# data[].attributes.body
o  Romas pilseta un Romas republika -> Romas impērija.
o  Valsts balstās uz likumiem jurisprodenci.
o  Kosmopolitiska kultūra.
o  Cilvēku piesaiste valstij, valstiskā apziņa.
o  Romas izredzētības ideja.
o  Sabiedrība dalās kārtās

Bagātie/aristokrāti - patricieši

Vienkāršā tauta - plebeji

Romas plebeji pieprasīja:

1. zemes pārdali,

2. parādu dzēšanu,

3. tiesību fiksēšanu rakstiski,

4. lemšanas tiesības valsts lietās.

o  Parādās neiecietība pret kaimiņu tautām.
o  Necieņā pret fizisko darbu.
o  Imperatora kults.

o  Mitoloģisks dievu panteons.
o  Romas impērijā iekļauto tautu dievu adaptēšana.
o  1.gs. izplatās kristīgā reliģija.
o  No 4.gs. pārsvarā kristīgais monoteisms.
o  Līdz ar kristīgo draudžu izplatīšanos no kosmocentrisma -> teocentrismā.
o  Gladiatoru cīņas.

# data[].attributes.body
o  Likumdošana, jurisprodence,
o  Senie romieši lietoja latīņu valodu, kas ir palīdzējis to saglabāt, latīņu valodas attīstība.
o  Demokrātija

Vēlēšanas un republiska pārvalde.

Tiesības

o  Pastāv duālisms - demokratiska valsts, tomēr tiesības visiem pilsoņiem nav ne tuvu līdzīgas.
o  Antīkā estētika - iekšējais saturs tikpat svarīs kā ārejais.
o  Filozofijas pamati.
o  Būvniecībā, arhitektūrā ievieš betonu.
o  Senie romieši veidoja tirdzniecības ceļus, rēķinot optimālo attālumu starp ratu riteņiem.

# data[].attributes.body
o  Vizuālā māksla tika pielīdzināta amatniecībai, jo tika apgūta kā atsevišķs amats.
o  Utilitārisms un aizguvumi no citām kultūrām.
o  Monumentalitāte - gigantomānija.
o  Jaunu ēku/ formu daudzveidība arhitektūrā

Arka

velve

kupolveidigi pārsegumi

pirtis

akvedukti

amfiteātri

kolizējs

muižu arhitektūra.

o  Mākslas saturā tiek attēloti - oratori, karavadoņi.
o  Tēlniecībā - plaši izplatīts cilnis.
o  Tēlniekus piesaistīja cilvēku individualidāte, jūtas, pārdzīvojumi, kas atstāj sekas cilveka izskatā.
o  Cirka izrādes

# data[].attributes.body
o  Bijušās Rietumromas imperijas zemes, Rietumeiropa, Centrāleiropa un Ziemeļeiropa.
o  Veidojas monarhijas.
o  Dinastiju princips - varas mantošana.
o  Sabiedrības dalīšanās kārtās

garīdzniecība(runātāji)

bruņiniecība(karotāji)

pilsētnieki/zemnieki(strādātāji)

o  Sievietes politikā tiek diskriminētas.

o  Pilsētas - jauna no laukiem atšķirīga kultūras telpa.
o  Feodum zemes īpašā nozīme, kas noteica vietas piederības izjūtu.
o  Romas katoļu baznīca.
o  Baznīcas kā kultūras veicinošas telpas.
o  Krīstīgā ticība, romiešu, ķeltu un ģermāņu kultūru saplūšana.
o  Idejas par pāvesta nekļūdību ticības jautājumos.
o  Teocentrisms.
o  Teoloģiskās dogmas.
o  Protestantisms, dumpinieciskums.
o  Reliģiska neiecietība pret citu ticību pārstāvjiem.

# data[].attributes.body
o  Bijušās Rietumromas imperijas zemes, Rietumeiropa, Centrāleiropa un Ziemeļeiropa.
o  Veidojas monarhijas.
o  Dinastiju princips - varas mantošana.
o  Sabiedrības dalīšanās kārtās

garīdzniecība(runātāji)

bruņiniecība(karotāji)

pilsētnieki/zemnieki(strādātāji)

o  Sievietes politikā tiek diskriminētas.

o  Pilsētas - jauna no laukiem atšķirīga kultūras telpa.
o  Feodum zemes īpašā nozīme, kas noteica vietas piederības izjūtu.
o  Romas katoļu baznīca.
o  Baznīcas kā kultūras veicinošas telpas.
o  Krīstīgā ticība, romiešu, ķeltu un ģermāņu kultūru saplūšana.
o  Idejas par pāvesta nekļūdību ticības jautājumos.
o  Teocentrisms.
o  Teoloģiskās dogmas.
o  Protestantisms, dumpinieciskums.
o  Reliģiska neiecietība pret citu ticību pārstāvjiem.

# data[].attributes.body
o  Muižu sistēma
o  Nacionālo monarhiju rašanās
o  Feodālisms
o  Lauksaimniecības attīstīšanās, tirdzniecības atdzimšana.
o  Arhitektūra
o  Lietišķā māksla
o  Tēlotājmāksla
o  Pazīmes

Horizontalitāte.

Masīvas mūra sienas, apjomīgas balsta sijas, nelieli logi, vienkāršs interjers.

Lokveida(pusaploces) arkas, mozaīkas, freskas.

Saskatāms reliģisko sižetu tēlojums.

o  Turaidas pils

# data[].attributes.body
o  Pārmaiņas Eiropas sociālajā, politiskajā un saimnieciskaja dzīvē.
o  Katedrāles - ticības, varas un bagātības simbols.
o  Baznīcas un laicīgās varas sadarbība.
o  Toma estētika.
o  Arhitektūra
o  Tēlotājmāksla
o  Lietišķā māksla
o  Pazīmes

Vertikalitāte.

Telpiskuma idejas - sapludināti jomi, sienas nav tik masīvas kā romānikā.

Smailloka arkas, kontrforss, ribotas pārsegum velves, balsta pilārs, vitrāžas.

Tēlniecībā - realistisks figūru veidojums.

o  Rīgas Doms

o  Sv. Pētera baznīca

# data[].attributes.body
o  Pareizticības šūpulis.
o  Bizantijas impērija bija milzīga valsts ar valodu un tradīciju ziņā dažādu iedzīvotāju sastāvu, kā arī atšķirīgu ekonomisko attīstības līmeni.
o  Bijušās Austrumromas impērijas teritorijas, Tuvie Austrumi.
o  Kristīgā ticība, grieķu, romiešu, slāvu, austrumu(persiešu un arābu) kultūras ietekme.
o  centralizēta
o  Bizantieši sevi sauca par romiešiem jeb romejiem.
o  Sieviešu iesaistīšanās politikā.
o  Sabiedrības dalījums slāņos

Garīdzniecība

Bruņniecība

Pilsētnieki/zemnieki

o  Bizantijā kā teritoriālā valstī lielā nozīme - ierēdniecībai.
o  Etniski un sociālistiski atvērta politiskā elita.
o  Teocentrisms.
o  Iekšējās nesaskaņas/cīņas par svētbilžu nozīmi ticībā un reliģiskajā kultā.
o  Ortodoksolā baznīca - Pareizticīgā baznīca.

# data[].attributes.body
Teorētiski reliģiskie disputi, reliģisku kompromisu meklēšana.
o  Romas izredzētības ideja.
o  Lielvalsts idejas, šovinisms pret kaimiņu tautām.
o  Nejauc kopā karu un ticības lietas.
o  Konstantinopolē nodibināja kristiešu augstskolu, kuru sauca par auditoriju. Tur mācījās grieķu valodas gramatiku, retoriku (runas mākslu), tiesības un filozofiju.
o  Saziņas valoda - grieķu
o  Pirmie Eiropā iemācījās izgatavot zīdu, lieliski apstrādāja zeltu, sudrabu un stiklu.
o  Saglabājušās arī vērienīgi izbūvētas pazemes ūdenskrātuves – cisternas, kur glabājās dzeramā ūdens rezerves.
o  Krustakupolu celtnes.

# data[].attributes.body
o  Aizguvumi no Senās Grieķijas/ Senās Romas.
o  Celtniecības un mākslas mērķis bija imperatora varas lieluma apliecināšana.
o  Stils - dažviet parādijās Rietumeiropas iezīmes romānika, gotika.
o  Bizantieši mākslas darbus parasti veltīja baznīcai

Ikonas,

Mozaīkas

Freskas.

o Ikonas kļuva par galvenajiem mākslas darbiem Bizantijā.

o  Pašus svētākos rituālus drīkst redzēt tikai garīdznieki.

Tāpēc pareizticīgo baznīca ir sadalīta divās daļās:

1. draudzes telpā, kur var ienākt katrs,

2. rituāla telpā pie altāra, kur var ienākt tikai garīdznieki.

o  Telpas atdalīja svētbilžu jeb ikonu sienas ar trim simboliskiem vārtiem. Dievkalpojuma laikā vārtus pēc kārtas atvēra, bet svarīgākajā brīdī pa vidējiem iznesa svētītu vīnu un ūdeni dievgaldam.
o  Ikonostass
o  Literatūrā

hronikas

vēstures grāmatas

filozofu domu krājumui

o  Konstantinopole

o  Kremļi

# data[].attributes.body
o Par renesanses dzimšanas vietu uzskata Itāliju.

o  Humānisms - uzskatu sistēma, kas centrēta uz cilvēku, tā vērtībām, prasībām utt., pretēji viduslaiku uzskatu sistēmai, kuras centrā bija Dievs.

o Kā humānistu kultūras centri īpaši izcēlās

Florence,

Roma

Venēcija

o  Mākslas mecenāti - bagāts literatūras, mākslas un zinātnes atbalstītājs.
o   Veidojās Buržuāzija.
o  Humānisti uzskatīja, ka ideālam cilvēkam jābūt:

1. brīvam garā,

2. vispusīgi izglītotam,

3. fiziski spēcīgam

o  Izglītots cilvēks, universālas zināšanas:

1. prata klasiskās valodas,

2. pārzināja antīko filozofiju un literatūru,

3. interesējās par dabaszinātnēm un tehnikas sasniegumiem.

o  Humānismā tika cildināta kristīgā domāšana, garīgā brīvība un tolerance - iecietība pret citu uzskatiem, ticību un paražām.

# data[].attributes.body
o  Humānisti lika pamatus trīsdaļīgai vēstures periodizācijai:

antīkā senatne

viduslaiki

jaunie laiki.

o Viens no svarīgākajiem atklājumiem bija Maincas zeltkaļa Johana Gūtenberga 15. gs. vidū izgudrotā iespiedprese, līdz ar to grāmatas, izglītošanās kļuva pieejamāka cilvēkiem kā indivīdiem, nevis tikai baznīcām.

o  Kopš 14. gadsimta mākslinieki labāk pārzināja anatomiju un radās izpratne par proporcijām.
Tika studēta

Arhimēda fizika,

Ptolemaja ģeogrāfija,

Hipokrata medicīna

o  Kritiskā pieeja lika humānistiem pašiem vērot un skaidrot dabas parādības.
o  Nikolajs Koperniks - pamatoja heliocentrisko sistēmu, kurā Visuma centrs ir Saule.
o  Ģeniālais mākslinieks uzskatīja, ka, arī veidojot mākslas darbus, ir jābalstās uz  matemātikas likumiem, jāizdara nekļūdīgi aprēķini un stingri jāievēro proporcijas.

# data[].attributes.body
o  Antīkā kultūra kļuva par iedvesmas avotu visās mākslas jomās

arhitektūrā

glezniecībā

literatūrā

mūzikā

o  Glezniecībā tika atrastas jaunas metodes

lineārā perspektīva (paralēlas līnijas attālinoties pamazām it kā tuvinās, līdz saplūst vienā punktā);

kompozīcija (gleznas elementu savstarpējais izkārtojums).

o  Leonardo da Vinči, dižrenesanses mākslas stila pamatlicējs:

gaisa perspektīva

prasmīgas gaismēnas - telpiskums

"Mona Lisa", "Pasludināšana"

o  Filipo Brunelleski - izgudroja veidu, kā izbūvēt kupolu Florences katedrālei.
o  Mikelandželo(tēlnieks) - līdz pilnībai izkopa cilvēka auguma atveidi.

# data[].attributes.attachment_caption
Pirmā pilna apjoma iespieddarba - J. Gūtenberga iespiestās "42 rindiņu Bībeles" lappuse.

# data[].attributes.body
o  Humānisms - no itāļu renesanses dzīves uzskati, idejas.
o  Teritorijās uz ziemeļiem no Alpiem - Vācija, Francija, Skandināvija arī Baltijas zemes u.t.t.
o  Renesansē notika nacionālās kultūras attīstība - nošķiršanās no latinizētās universālās baznīcas, pievēršanās tautas valodai reliģijā un izglītībā.
o  Viens no galvenajiem renesanses ieguvumiem ir atgūtā sabiedrības domāšanas, apziņas patstāvība.
o  Sabiedrības attīstībā:

formējās buržuāzija;

straujais iedzīvotāju skaita pieaugums Eiropā renesanses laikā veicinja pilsētu izaugsmi

ēnas puses - palielinātais iedzīvotāju skaits radīja zemes deficītu laukos, līdz ar to arī relatīvu pārtikas trūkumu, tā rezultātā Eiropā izraisījās cenu revolūcija - straujš cenu pieaugums uz daudzām patēriņa un citām precēm;

pozitīvais aspekts - lēta darbaspēka pārpilnība veicināja pilsētu labiekārtošanu, ievērojamu renesanses celtņu būvniecību;

uz cilvēka individualitāti orientētās humānisma idejas un baznīcas lomas mazināšanās radīja vēlāko (19. gs.) politisko apziņu par nāciju kā vienotu, organizētu indivīdu kopumu jeb nacionālu, suverēnu valsti, kā pretstatu viduslaiku kristīgajai Eiropas kopienai.

Sievietēm aizliedza mācīties universitātēs

# data[].attributes.body
o  Lielie ģeogrāfiskie atklājumi

o K. Kolumbs atklāja Ameriku
o  Masveidā parādijās jauni izgudrojumi, piemēram, metāla kausēšana un stikla izgatavošana ļāva radīt spoguli.
o  Tika izgudroti pirmie kabatas pulksteņi un šaujamieroči.
o  Izzināšanas jomas

dabas pētījumi,

telpisko samēru un perspektīvas analīze,

cilvēka anatomijas izzināšana,

inženiertehnisko uzdevumu risinājumi.

o  Reformācija - valsts iekārtas atbrīvošanās no baznīcas atkarības.

o  Reformācijas laikā daudzās valodās tika pārtulkota Bībele.
o  Bībeles tulkojumi lika pamatu nacionālajai literatūrai.

o  Nacionāla valoda arī valstu lietvedībā.
o  Tika pamatotas teorijas par Zemi kā lodveida ķermeni.
o   Jans van Eiks izgudroja gleznošanu ar eļļas krāsām.

# data[].attributes.body
Dubultportrets - šis darbs ietekmēja portreta attīstību Ziemeļeiropā, tas pilnībāiederas jaunajā mākslas laikmetā

o Viljams Šekspīrs. Sarakstījis „Hamletu”, „Karali Līru”, „Romeo un Džuljetu” u.c. darbus.

o  Atšķirībā no Itālijas renesanses lielāka ietekme bija gotikai, bet mazāka - antīkajai kultūrai.
o  Mākslas pazīmes

Perspektīvas izmantošanas paņēmieni.

Darbā daudz simbolikas, kas bija raksturīga viduslaiku mākslai.

Darbā ir daudz precīzu un reālistisku detaļu.

o  Dažviet darbos parādās kritiskāka attieksme pret sabiedrību.

o  Anglijā radās tam laikam unikāls literatūras žanrs - drāma.
o  palaco - pilsētas pils tipa ēkas konstrukcija

uzsvērti horizontāļu ritmi - tos veido vienādas formas logu rindas;

visā sienas garumā izstieptas dzegu joslas, kas nodala stāvus;

logu augšdaļas veidotas pusaploces arkas formā;

ēkas smagnējību, cienīgumu pastiprina rustojums.

# data[].attributes.attachment_caption
Renē Dekarts - franču filozofs: "Domāju, tātad esmu" 

# data[].attributes.attachment_caption
Mikelandželo 1508.–1512. gadā gleznotās Siksta kapellas freskas

# data[].attributes.body
o  Katloiskās atjaunotnes un ticības karu laikmets.

o Pastāvēja kārtu sabiedrības un tāda valsts varas un pārvaldes sistēma kā feodālisms.

o Centralizācija pretēji feodālismam veicināja sabiedrības attīstību.

o  Šī laikmeta vēsturē liela uzmanība tiek pievērsta izcilākajiem valdniekiem un ietekmīgākajām dinastijām.
o  Monarhija – vienvaldība.
o  Absolūtā monarhija – neierobežota monarha vara, kad valdnieks viens pats pieņem lēmumus un rīkojas saskaņā ar tiem.

o Parlamentārā monarhija — monarhija, kurā valdnieks pieņem likumus un lēmumus sadarbībā ar parlamentu.

Absolūtās monarhijas galvenās pazīmes:

no ierēdņiem veidota vienota valsts pārvalde;

pastāvīga armija, kuru kontrolē valdnieks;

valdnieka tiesības vienpersoniski pieņemt likumus un lēmumus;

valdnieka kontrole pār Baznīcu;

vienota nodokļu sistēma un saimnieciskā politika, kas palīdz palielināt valsts ienākumus (merkantilisms)

Tomēr monarham bija jārēķinās ar:

Baznīcas ietekmi un varu, jo kopš viduslaikiem baznīca tiecās iegūt noteicošo lomu valstī;

bagāto iedzīvotāju slāni, kas veidojās jaunajos laikos. Viņi nebija dižciltīgie, bet spēja ietekmēt valsts varu, jo aizdeva valdniekiem naudu karošanai un citām vajadzībām;

valsts pārvaldes tradīcijām – dažās valstīs pastāvēja parlaments vai citu kārtu pārstāvju sapulce, citur karalim bija ietekmīgi padomnieki

o  Pēc humānisma idejām, tiesībām attieksme pret absolūto varu sabiedrībā bija skeptiska un viedokļi dalījās, tādēļ tā tika propogandēta:

gan valdnieka, gan ikviena pavalstnieka galvenais pienākums ir kalpot valstij, kura pārstāv kopīgās vajadzības.

suverenitāte - valsts būs spējīga sekmīgi iestāties par sabiedrības interesēm, ja tā būs spēcīga un pilnībā neatkarīga.

absolūtā vara nekad, vismaz teorētiski, netika saprasta kā despotiska patvaļa.

Absolūtisms izplatījās Eiropā:

Spānijas karalistē(16. - 17.gs)

Anglijas karalistē(17.gs.)

Francijas karalistē(16.-17.gs)

o  Monoteisms, teocentrisms

# data[].attributes.body
o  Apgaismība - garīga kustība, kas par visu lietu mēru uzskatīja cilvēka prātu.

Laiks, kad zinātnē, filozofijā un sabiedriskajās attiecībās, gan arī politikā iezīmējās jaunā – Eiropas apgaismības gadsimta aprises.

Apgaismotāji uzskatīja, ka:

1. visi cilvēki ir vienlīdzīgi kopš dzimšanas un kārtu atšķirības un ar tām saistītās priekšrocības ir nedabiskas;

2. visiem cilvēkiem ir vienāda daba neatkarīgi no to rases, tautības, valodas vai reliģijas;

3. visiem ir vienādas tiesības prasīt, lai pret viņiem izturētos vienādi;

4. tiesības būt saprastiem, tiesības uz izglītību, līdzdalību visos valsts amatos un profesijās;

5. visiem cilvēkiem ir tiesības tikt tiesātiem pēc vieniem likumiem;

6. visi cilvēki ir brīvi;

7. jebkuram cilvēkam ir tiesības brīvi izteikt savu viedokli;

8. visiem cilvēkiem ir vienādas tiesības uz likumīgi iegūtu īpašumu.

o Apgaismības kustības pamatideja, ka ikviena cilvēka izglītošana jeb „apgaismošana” ir galvenais līdzeklis visas sabiedrības pārveidošanai, radās ilgi pirms 18. gs.

o  Sabiedrībai svarīgākā problēma - kā savienot prātu ar ticību, zinātni ar baznīcas dogmām.
o  Kristīgā reliģija vairs nebija vienīgā, kas noteica cilvēka domāšanu un rīcību.

o Dzīves izpratne vairs nebija tik cieši saistīta ar baznīcu kā viduslaikos.

o Apgaismība iestājās pret baznīcas un valsts vienotību un uzskatīja, ka baznīca no valsts ir jāšķir.

o 18. gs. beigās apgaismības teorijā parādījās arī vispārīgs reliģijas noliegums.
o  17. un 18. gs. mijas sabiedrībā arvien noteiktāk izskanēja absolūtisma kritika.

o  Viss, ko nevarēja pierādīt ar prāta palīdzību, tika uzskatīts par maldiem, aizspriedumiem un māņticību.
o  Priekšstati par demokrātisku valsts formu bija dažādi.

Tautai dotas tiesības atcelt valdnieku, ja viņš nespēj veikt tam uzticētos pienākumus.

Var pastāvēt absolūta valdnieka vara, bet valdniekam ir tikai jābūt pirmajam savas valsts ierēdnim jeb kalpotājam.

o  Deisms.
o  Monocentrisms, teocentrisms.

Brīvmūrnieki popularizēja uzskatus, kas saskanēja ar apgaismības idejām:

1. apziņas brīvību;

2. iecietību un uzmanību pret citādi domājošiem;

3. indivīda brīvu attīstību;

4. patiesumu un taisnīgumu.

# data[].attributes.headline
Mākslas jomas - Klasicisms (17. - 19.gs.)

# data[].attributes.subject
Mākslas jomas - Klasicisms (17. - 19.gs.)

# data[].attributes.body
Klasicismam raksturīgākās iezīmes:

stingra formu sakārtotība;

lineārs zīmējums;

loģisks attēlojamo objektu izkārtojums;

skaidra;

līdzsvarota kompozīcija;

pievēršot uzmaníbu blakustoņiem, atspīdumiem (refleksiem).

harmonija;

regulāra pilsētu plānošana;

mākslas darbu radīšana antīkās kultūras (Senās Grieķijas un Senās Romas) un renesanses tradīcijās.

o Par klasicisma pamatlicēju uzskata renesanses laika itāļu arhitektu Andrea Palladio.

o Skaidrības princips, kas sasaucās ar racionālisma idejām.

o Visa pamatā uz ģeometriskām figūrām balstīta kārtība.

o Orderis – arhitektūras kompozīcijas veids, kad tiek izmantoti noteikti elementi, kas izkārtoti noteiktā kārtībā.

doriskais, joniskais, korintiskais orderis, toskānas un kompozītorderis.

o Klasicisma ideālu mūzikā vispilnīgāk spēja atklāt opera.

o Klasicisma mākslu 19.un 20. gadā parasti apzīmē kā neoklasicismu.

o Kapitolijs, Vašingtonā.

# data[].attributes.body
o  Brīvā tirgus ekonomika jeb kapitālisms.
o  Valsts Bankas

apgrozījumā sāk laist papīrnaudu;

ceļš uz vienotiem naudas standartiem valstī;

čeki;

parādzīmes jeb vekseļi.

o  Saimnieciskā reforma.
o  Manufaktūra - ražošanas uzņēmums, kur pastāv darba dalīšana, bet darbs tiek veikts ar rokām.(jauns ražošanas veids)
o  Merkantīlisma teorija - ekonomika, pretēja kapitālismam.
o  Merkantilisms – galvenais mērķis ir attīstīt ražošanu un palielināt preču eksportu, lai iegūtu valsts kasei lielāku peļņu.
o  Angļu kuģubūves teorija, flote.

# data[].attributes.body
Itāļu valodā barocco nozīmē brīnumains.

o   Baroks dzima Romā.
o   Baroka iezīmes:

oficiāls svinīgums;

dinamisms

nedaudz ārišķīgs/ dzīvespriecīgs

Barokā redzami spēcīgi kontrasti, gaismas un ēnu bagātīgā spēle.

o  Tēlotājmāksla
o  Arhitektūra
o  Tēlniecība
o  Mūzika
o  Dārza kultūra

o  Reliģiskās mākslas attīstība.
o  Baroka stilā tika būvētas baznīcas, katedrāles, gleznotas altārgleznas un veidotas skulpturālas grupas.
o  Ar laiku tas kļuva par brīvu, vieglu un aizraujošu mākslu.
o  Baroka glezniecībai raksturīgi perspektīvi ķermeņa rakursi, stipri gaismēnu efekti, asimetriska kompozīcija, formu pārmērība un kustību pārspīlējums.
o Monumentālas dekoratīvas kompozīcijas ar reliģioziem un mitoloģiskiem sižetiem, arī parādes portreti, kas bija domāti interjeru izdaiļošanai.
o  Rundāles pils.
o  Jelgavas pils
o  Svētes pils.
o  Versaļas pils.

# data[].attributes.body
o  Pompozais un pārsātinātais baroks, kas bija kalpojis absolūtisma spožuma demonstrēšanai, pārveidojās intīmā mākslas stilā – Rokoko.
o  Rokoko - radās Francijā.

turpinājums Barokam

absolūtisma laika galma aristokrātu māksla.

o  Rokoko iezīmes - izsmalcinātība, dekorativitāte, asimetrija, ornimentalitāte, intimitāte, orientācija uz baudu, krāsu gaišums, formu vijīgums.
o  Arhitektūra
o  Dekoratīvi lietišķā māksla
o  Mūzika
o  Mode

o  Rokoko ietekmēja arī dzīvesveidu, kas sāka līdzināties spēlei, rotaļai.
o  Pils dārzos un parkos būvēja mākslīgas klintis un alas. Aristokrātija ģērbās zemnieku tērpos un tēloja dabiskumu.

o  Meisenes porcelāns.
o  Sansusi pils, Potsdamā.
o  Belvederas pils, Vīnē.

# data[].attributes.attachment_caption
Liepājas Svētās Trīsvienības katedrāles interjers. 18. gs. vidus.

# data[].attributes.attachment_caption
Fransuā Bušē. “Venēras triumfs”. 1740. gads

# data[].attributes.attachment_caption
Krēsls ar izšuvumu krustdūrienā. Francija, 18. gs. sākums

# data[].attributes.body
o  Empīriskās (balstītas uz pieredzi) zināšanas, kā rakstīja Dž. Loks 1690. gadā iznākušajā „Esejā par cilvēka sapratni”, ir tās, kas bagātina cilvēka prātu, dod pieredzi un ļauj izzināt pasauli.
o  Reliģijas iecietība - "reliģija uzskatāma par tīri privātu lietu."
o Deisms - Dievs eksistē, viņš ir radījis pasauli, bet pēc cilvēka radīšanas akta vairs neiejaucas cilvēku dzīvē.
o  Pjērs Beils sāka izdot vēsturiski kritisku vārdnīcu, kurā kritizēja un analizēja mītus un leģendas, kā arī Bībeles nostāstus, tā nostādamies pret baznīcas dogmām.
o Tērbatas universitāte (Tartu), ko zviedri dibināja 1632. gadā.
o  I. Ņūtona teorija pirmo reizi tika izplatīta plašākās akadēmiskās aprindās.
o  Dienas/mēnešu laikrakstu parādīšanās.

# data[].attributes.attachment_caption
Attēlā: Gleznas (no kreisās uz labo) "Hiosas grautiņš" un "Brīvība sauc tautu uz barikādēm"

# data[].attributes.body
o  Idejisks virziens visā Eiropas mākslas kultūrā.
Lielu iespaidu uz visu Eiropu atstāja Lielā Franču revolūcija (1789)
o  Romantismā:

akcentēja emocionalitāti, kaislības, pārdzīvojumus, personības cīņu pret pastāvošajiem tikumiem, pret apkārtējo, naidīgo vidi.

varoņa dzīve un cīņa cēla mērķa labā. Bieži vien šis varonis gāja bojā, tādēļ romantismam raksturīgas arī skumjas, vilšanās un pesimisms.

pievērsās ikdienas parādībām, notikumiem, vēstures tēmai, tautas daiļradei. Tas veicināja ainavas žanra attīstību, jo pārdzīvojumus ļoti labi varēja izpaust ar dabas tēlu palīdzību.

tālas zemes, kuras nav skārusi civilizācija, tādēļ mākslā ienāk arī Tālo Austrumu motīvi, Ziemeļāfrikas ainas.

o  Daļa romantiķu uzskatīja, ka cilvēkus šajos drūmajos laikos var glābt reliģija, tādēļ savos darbos akcentēja dvēseles skaidrību, dievbijību, aicināja iedvesmu meklēt viduslaiku kultūrā.
o  Romānismu varēja iedalīt divās grupās:

Romantisms

Tautiskais romantisms.

o  akvareļglezniecības attīstība.
o  19. un 20.gs. romantisma idejas ieguva jaunu terminu - neoromantisms.

# data[].attributes.body
o  Reālisti uzskatīja, ka emocijas var radīt nepareizu priekšstatu par pasauli un tajā notiekošajiem procesiem.
o  Reakcija uz klasicisma un romantisma raksturīgo idealizēšanu, vēlēšanās pievērsties ikdienas dzīvei un sociālajai dzīvei.
o  Pievēršanās sociālās vides izpetei un atspoguļojumam, objektivitāte.
o  Skatījās uz reālo, atsakoties no idealizēšanas.
o  Skaistums var būt visā, izņemot brutalitāti un varmācību.
o  Patiess vienkāršo cilvēku ikdienas attēlojums.
Nesamierināšanās ar pastāvošo iekārtu - Tipizācija.
o  Pazīstamākā reālisma mākslas skola - Barbizonas skola, Francijā.
o  Literatūrā.
o  Tēlotājmākslā.
o  Mūzikā.
o  Domjē zīmējums "Gargantija" , kas izsmēja karali Luiju Filipu, ironiski attēlojot realitāti. Par to Domjē uz pusgadu nonāca cietumā, taču šī karikatūra padarīja viņu slavenu.
o  Domjē bija lielisks zīmētājs, kura nedaudz nervozā līnija, prasme uztvert būtisko liecināja par viņa aizraušanos ar tēlniecību. Mākslinieka darbos jūtama groteskas klātbūtne, taču tā nekad nekļuva par pašmērķi.

# data[].attributes.attachment_caption
Akadēmiskā klasicisma stilā celtā Latvijas Nacionālās operas un baleta ēka Rīgā (Ludvigs Bonštets, 1860-1863)

# data[].attributes.attachment_caption
Klasicisma durvis Olomoucā Čehijas Republikā

# data[].attributes.body
Šajā laika posmā darbojās Kapitālisms kā arī sākās zemnieku izputēšana, jo sāka attīstīties pilsētas un cilvēki brauca prom no laukiem.

o  Kapitālisms - politiska, sociāla un ekonomiska sistēma, kurā kapitāls pieder privātpersonām, nevis valstij, un kurā preču ražošana un sadale atkarīga no privātkapitāla investīcijām un peļņas interesēm.

o  Urbanizācija - pilsētu un pilsētnieku skaita pieaugums kādā teritorijā.

o  Urbanizācijas iemesli:

Dabīgs iedzīvotāju skaita pieaugums pilsētās (lielāka dzimstība nekā laukos);

Lauku apdzīvoto vietu kļūšana par pilsētām;

Plašu aglomerāciju veidošanās;

Migrācija no laukiem uz pilsētām.

o  Zemnieku izputēšana.

o  Liberālisms

katra personība ir unikāla un neatkārtojama;

katrai personai ir tiesības dzīvot savu dzīvi;

katram cilvēkam ir neatņemamas dabiskās tiesības;

dabiskās tiesības aizsargā privātīpašums, brīvs līgums, likumu vara;

ģimene un privātīpašums veido sabiedrības pamatu;

visām attiecībām cilvēku starpā jābūt brīvprātīgām;

sabiedrības uzplaukumu nodrošina brīvais tirgus, brīvā tirdzniecība, brīva cilvēku pārvietošanās un miers.

o  Par liberālisma devīzi sākotnēji kalpoja Lielās Franču revolūcijas lozungs – „Brīvība, vienlīdzība, brālība!”. Par liberāļu kredo kļuva prasība, lai valsts neiejaucas indivīda personiskajās lietās.

o  Liberālisma ideju rezultātā:

1. tika atcelta dzimtbūšana daudzviet Austrumeiropā;

2. daudzviet tika likvidēta verdzība;

3. tika garantētas īpašuma tiesības, reliģiskās brīvības;

4. uzlabojās sieviešu tiesiskais stāvoklis;

5. veidojās neiecietība pret karu un kārtu privilēģijām;

6. vairojās cilvēku pašapziņa un tika veicināta patstāvīga domāšana.

o  Konservatīvisms - uzskats, ka sabiedrības pamati jābūvē uz pārbaudītām un stabilām likumu un morāles normām, valsti jāvada stingrai personībai, sociālais miers iespējams, respektējot privātīpašumu.

o  Nacionālisms - uzskats un jūtas, kas uzsvēra indivīda piederību noteiktai ļaužu grupai, kurus vienoja valoda, tradīcijas, mentalitāte un reizēm reliģija.

o  Nacionālisms uzmanību vērš:

tautas vēsturei

tiek rakstīti - nacionālie varoņi, mocekļi un nodevēju tēli.

tautas kultūras apzināšanai un kopšanai

o  Pārsvarā monoteisms, jo baznīcai vēl daudzviet ir liela ietekme, parādās deisms, jo Darvina teorija.

# data[].attributes.body
o  Čārlza Darvina sugu izcelšanās teorija, kas tieši apšaubīja Dieva autoritāti.

1859. gadā publicēja grāmatu «Sugu izcelšanās»

o  "Singer" firmas šujmašīna.

o  Globalizācija

o  Industrializācija

1869. - Dmitrijs Mendeļejevs izgudro periodisko tabulu.

Džeims Vats izgudro tvaikmašīnu.

1907. g. Amerikā izgudrotājs Roberts Fultons uzbūvēja pirmo tvaikoni pasaulē

1814.g. Dž. Stīvensons uzbūvēja pirmo tvaika lokomotīvi "Bluches"

1825. gadā pirmo dzelzceļa līniju uzbūvēja Anglijā.

Morzes elektriskais telegrāfs.

1876. gadā telefonu patentēja skotu izcelsmes amerikāņu logopēds un fiziķis A. Bells.

Manufaktūras nomainīja fabrikas.

# data[].attributes.attachment_caption
Dmitrija Mendeļejeva ķīmisko elementu tabula.

# data[].attributes.body
Reālisms:

Reālisti centās attēlot dzīvi tādu, kāda tā ir, nemeklējot romantiskas vai ideālizētas versijas. Tika atainots detalizēti, sīkumaini un ar mazām iezīmēm. Tika veidots pēc iespējas realistiskāk.

Parasti attēloja:

strādnieku dzīvi

lauku ainavas

pilsētu ainavas

sociālos jautājumus

Zināmākie mākslinieki:

Gustavs Kūrbers

Honorē Daumē

Gistavs Kurbē

Reālisti uzskatīja, ka emocijas var radīt nepareizu priekšstatu par pasauli un tajā notiekošajiem procesiem.
o  Reakcija uz klasicisma un romantisma raksturīgo idealizēšanu, vēlēšanās pievērsties ikdienas dzīvei un sociālajai dzīvei.
o  Pievēršanās sociālās vides izpetei un atspoguļojumam, objektivitāte.
o  Skatījās uz reālo, atsakoties no idealizēšanas.
o  Skaistums var būt visā, izņemot brutalitāti un varmācību.
o  Patiess vienkāršo cilvēku ikdienas attēlojums.
Nesamierināšanās ar pastāvošo iekārtu - Tipizācija.
o  Pazīstamākā reālisma mākslas skola - Barbizonas skola, Francijā.
o  Literatūrā.
o  Tēlotājmākslā.
o  Mūzikā.
o  Domjē zīmējums "Gargantija" , kas izsmēja karali Luiju Filipu, ironiski attēlojot realitāti. Par to Domjē uz pusgadu nonāca cietumā, taču šī karikatūra padarīja viņu slavenu.
o  Domjē bija lielisks zīmētājs, kura nedaudz nervozā līnija, prasme uztvert būtisko liecināja par viņa aizraušanos ar tēlniecību. Mākslinieka darbos jūtama groteskas klātbūtne, taču tā nekad nekļuva par pašmērķi.

# data[].attributes.body
o  Spītējot sabiedrībai un meklējot savu ceļu.

o  Izpaužas:

tēlniecībā

glezniecībā

literatūrā

mūzikā

Parasti attēloja:

Ikdienišķus mirkļus

Ainavas

Kādu notikumu, kurš raisa emociju.

o  Impresionismam raksturīgs:

acumirkļa iespaida tvērums

interese par nepastāvīgo, mainīgo, gaismas efektiem.

triepienu tehnika

subjektīvs tvērums un izjūtas

nejauša kompozīcija

gleznojums plenērā

o  Impresionisma literatūrā autori pievērsa uzmanību varoņa garīgajai dzīvei, lielu nozīmi piešķirot iespaidiem, jūtām, sajūtām un emocijām, mēģinot tās interpretēt.

o  Impresionistu iecienītākais žanrs bija pilsētas un lauku ainavas, figurālas kompozīcijas (pilsētnieku dzīves, atpūtas un izpriecu ainas), kā arī portreti un klusās dabas.

o  Spilgtākie pārstāvji:

Klods Monē "Impresija. Saullēkts"

Edgars Degā "Baletskola"

Ogists Renuārs "Klusā daba ar augļiem"

Kamils Pisaro "Monmartas bulvāris pavasarī"

o  19.gadsimta 90.gados Monē sāka vienu un to pašu motīvu attēlot vairākkārt, dažādās diennakts stundās un laikapstākļos (piemēram, "Ruānas katedrāle", 1893-1895).

# data[].attributes.attachment_caption
Vincenta van Goga darbs "Zvaigžņotā nakts"

# data[].attributes.headline
Mākslas jomas - Postimpresionisms (19./20gs.)

# data[].attributes.subject
Mākslas jomas - Postimpresionisms (19./20gs.)

# data[].attributes.body
o  post - nozīmē pēc, tātad - pēcimpresionisma māksla.

o  Jaunu formu un izteiksmes līdzekļu meklējumi.

o  Interese par japāņu mākslu

o  Impresionisma pazīmes:

lielāka tēlojuma visparinātība

subjektīva isteiksmība

atteikšanās no gaismēnas

spilgtu un blāvu krāsu pretstatīšana

neregulāras formas

melnu kontūru ieviešana

o  Izpausme glezniecībā.

Parasti attēloja:

Cilvēku

Notikumus

Ainavas

Taču mākslas darbos vienmēr bija psiholoģisks un emocionāls zemteksts.

o  Spilgtākie pārstāvji:

Vinsents van Gongs "Saulespuķes"

Pols Gogēns "Bretaņas ainava. Dzirnavas"

Pols Sezans

# data[].attributes.body
Šis mākslas stils aizsākās Anglijā. Atkal tiek izmantotas līnijas, daba un ornamenti. Tika veidotas kompleksas, nevienmērīgas formas un ornamentāli dizaini. Daudzi mākslinieki iedvesmojās no dabas, īpaši augu un zvēru formām. Tika izmantoti vijumi, lokas un līnijas. Jūgendstilā pielietoja dažādus materiālus, tostarp stiklu, metālu, un keramiku, lai radītu dekoratīvus elementus un mākslas priekšmetus.

o  Atgriežoties pie dabas, līniju un ornamentu varā.

o  Jūgendstils radās Anglijā kā lietišķi dekoratīvās mākslas virziens.

o  1894.gadā Londonā sāka iznākt žurnāls "The Studio", kas propagandēja jaunās idejas.

o  Jauno stilu propagandējošie izdevumi iznāca ne vien Londonā, bet arī citur. Minhenē tāds bija žurnāls "Jugend" (no tā cēlies stila vāciskais nosaukums), Parīzē - "Revue Blanche" un citi.

o  Virziena teorētiskos pamatus izstrādāja angļu rakstnieks, mākslinieks un sabiedriskais darbinieks Viljams Moriss.

o  Romantiskais pasaules redzējums, meklējams dabā.

Mākslinieki rada paši savus izteiksmes līdzekļus:

noapaļotas, plūstoši izlocītas formas

dažādi variētas ģeometriskās formas

liektas līnijas

asimetrisku kompozīciju

neregulārus līniju ritmus.

o  Populāri - augu, stilizētu cilvēku un fantastisku dzīvnieku attēli.

o  Arhitektūra:

kā prioritāte tika izcelta fasāde

arhitektonisku līdzekļu pielietojums - ciļņi, skultūras, ornomenti,dinamisku būvmasu kārtojums,

plūstošas silueta līnijas,

fasāžu noformējums ar īpašu ornomentālo dekoru.

funkcionāli pamatots celtņu plānojums

karkasa konstrukcijas, izmantoja jaunos materiālus (metālu, dzelzsbetonu, keramiku, stiklu).

Izmantoja arī krāšņas, krāsainas vitrāžas.

Īpašs jaunums - keramikas un glazēto podiņu izmantojums ēkas apdarē.

o  Spilgti piemēri:

O.Vāgners  Majolikas nams

Tasela savrupmājas fasāde

Rumbahas sinagoga

"Karlsplatz"

Glāzgovas mākslas skolas ēka

Casa Battlo

O.Bīrdslijs "Arturs un Eskalibūrs"

Gustavs Klimts "Ābele", "Ainava"

o  Glezniecībā un grafikā jūgendstils salūda ar reālismu un simbolismu.

o  Jūgedstils - demokrātisks.

# data[].attributes.attachment_caption
Gustavs Klimts. "Skūpsts". 1907.–1908. gads.

# data[].attributes.body
Simbolisms aizsākās ar teholoģiju attīstību un insdustrializāciju. Šī kustība ietvēra gan glezniecību, skulptūru, arhitektūru, gan literatūru un mūziku. Jēdzieni un attēli tika interpretēti kā simboli ar noslēpumu un dziļu nozīmi. Mākslinieki mudināja skatītāju vai lasītāju padziļināties un meklēt dziļāku saprašanu.

o  No dabas pie prāta un iztēles.

o  Sapņu un melanholijas pasaule.

o  Simbolisti kritizēja impresionismu, atteicās no dabas vērošanas, no dabas kā iedvesmas avota, pievēršoties cilvēka iekšējai pasaulei, par galveno radošajā procesā uzskatot prātu un iztēli.

o  Simbolisti uzskatīja, ka mākslas darba pamatā jābūt idejai, kas vispārināti, subjektīvi un dekoratīvi izteikta simbolu veidā.

o  Gleznotāji ar simbolu palīdzību centās parādīt abstraktus jēdzienus - tikums, netikums, sadisms, miesaskāre, vientulība, nāve, aizsaule u.c.

o  Simbolisti iedvesmu rada literatūrā, seno ģermāņu, ķeltu un skandināvu mitoloģijā, leģendās, mītos,pasakās, Bībelē.

o  Simbolism pārstāvji:

Pjērs Pivī de Šavāns "Nāve un meitenes"

Gistavs Moro "Orfejs"

Odilons Redons "Meža gars"

H. Simbergs "Ievainotais eņģelis"

# data[].attributes.attachment_caption
Jūgendstila ēka Barselonā, Spānijā Casa Batllo.

# data[].attributes.attachment_caption
Gustava Klimta glezna "Nāve un dzīvība" (1916)

# data[].attributes.body
Ļoti strauji sāk mainīties cilvēku dzīvesstils. Ikvienam ir vēlme būt atšķirīgam, izcelties un atklāt ko pirmatnēju. Sāka vairāk paradīties plurālisms, kas ir dažādu uzskatu līdzās pastāvēšana. Kā arī sāk paradīties reliģijas daudzveidība, piemēram, deisms, monoteisms un politeisms.

Modernais cilvēks un viņa pasaule

Ideju, dzīves principu daudzviedība

Jaunu izteiksmes līdzekļu un formu meklējumi mākslā

Vēsturē modernisma periodu parasti saista ar 19. gs beigām un 20. gs. sākumu:

Straujš masu kultūras, mediju un izklaides industrijas uzplaukuma laiks.

Pasaule kļuva atvērta dažādām mākslas formām un mākslinieku subjektīvām izjūtām.

Vienlaikus indivīda un valstu attiecībās 20. gadsimta sākums bija traģisks laikaposms - divi pasaules kari, dažādu pasaules redzējumu un uzskatu sadursmes.

Mainījās dzīves stils.

Cilvēki tiecās būt atšķirīgi -individuālisms, subjektīvisms,

Cilvēku dzīves ritmi kļuva straujāki.

Tā laika dzīves izpratnē tika dota liela iespēja izpausties daudzveidībai.

No vienas puses modernisma māksla balstījās uz iepriekšējos gadsimtos izstrādātām kultūras normām un garu, bet, no otras puses, to raksturoja dumpīga atteikšanās no iepriekšējas kultūras nostiprinātām tradīcijām.

Nevienā no modernajiem mākslas virzieniem nebija nekā stabila, nemainīga un tradicionāla, viss bija plūstošs, mainīgs, pakļauts interpretācijām.

Plurālisms - dažādu uzskatu līdzpastāvēšana.

Relatīvisms - uzskats, ka visas cilvēces iegūtās atziņas ir nosacītas un subjektīvas.

Polemika - publisks strīds, kur saduras krasi atšķirīgi uzskati par kādu jautājumu.

Unificēt - vienādod, pakārtot vienai normai

Reliģiju daudzveidība - pastāvēja gan monoteisms, gan politeisms.

# data[].attributes.body
Maks Plakns - kvantu teorija (1900)

Karls Landsteiners - asinsgrupu atklāšana (1901)

Pirmā lidmašīna (1903)

Alberts Einšteins - speciālā relativitātes teorija (1905), kas nebija savienojama ar līdzšinējiem uzskatiem par visuma un kosmosa kārtību.

Farmana–Vuazēnu aeroplāns (1908)

Ernests Ruterfords - atoma kodola atklājums (1911), arī alfa un beta radiācijas atklājums.

Nilss Bors pierādīja, ka elektroni riņķo ap kodolu pa orbitām. (1913)

Alberts Einšteins - vispārīgā relativitātes teorija (1915)

E.Rezerfords veic pirmo mākslīgo kodolreakciju (1919)

Sigmunds Freids - psihoanalītiskā teorija (1923), no kuras ietekmējās sirreālisma mākslinieki

Verners Heisenbergs - kvantu mehānika (1926)

Aleksandrs Flemings - penicilīna atklāšana (1928)

Tiek atklāta atomenerģija. (1938)

# data[].attributes.body
o  Pasaule atvērta dažādām mākslas formām un mākslinieku subjektīvām izjūtām.

o  Atzīta mākslu savdabība, vienas desmitgades ietvaros līdzās spēja pastāvēt dažadi mākslas stili un formas.

o  Pēc Pirmā pasaules kara literatūrā ienāca rakstnieki, kas savu paaudzi dēvēja par „Zudušo paaudzi".

o  Ē. M. Remarka romāns „Trīs draugi” kļuva par himnu nezūdošajām vērtībām - draudzībai un mīlestībai.

Mākslas stili

o Modernisma mākslas virzieni:

Fovisms

Kubisms

Ekspresionisms

Futūrisms

Abstrakcionisms

Dadaisms

Sirreālisms

Simbolisms

# data[].attributes.body
o Pirmais avangardistu mākslas virziens, izveidojies Francijā. Virziena pārstāvi ietekmējās no postimpresionistiem.

o   Nosaukums radies no fauves-mežonīgie zvēri.

o Viņu krāsu risinājumi bija netradicionāli, tādēļ mākslas kritiķis L.Voksells viņus nosauca par fauves - mežonīgie zvēri.

o Šī virziena pārstāvji ietekmējās no postimpresionistiem - Pola Sezana, Pola Gogēna, Vinsenta van Goga, pārņemot košo krāsu pielietojumu, atteikšanos no gaismēnām.

Fovisma pārstāvji gleznoja dažāda žanra gleznas - portretus, klusās dabas, ainavas u.c.

o Ierosme:

Pretkustība impresionistu kršu sīkai analīzei.

o Fovismam raksturīgs:

Tīru, košu krāsu pielietojums

Krāsu kontrasti

Netiek izmantotas gaismēnas (neattēlo apjomu)

Netiek ievērota lineārā perspektīva

Objekti tiek apvilkti ar tumšu kontūru

Spilgtu, tīru, nedalītu krāsu lietojums

Neievērota attēlojuma precizitāte

Vienkāršas gleznu kompozīcijas

o Spilgtākie pārstāvji:

Anrī Matiss

Andrē Derēns

Moriss de Vlaminks

o  Nozīmīgākie darbi -

Anrī Matiss "Deja" (1910)

Anrī Matiss "Sarkanā istaba" (1911)

Andrē Derēns "Kolouras piepilsēta"

Andrē Derēns "Čaringkrosas tilts"

Moriss de Vlaminks "Augļu dārzs"

# data[].attributes.body
Moriss de Vlaminks "Augļu dārzs"

# data[].attributes.attachment_caption
Pirmais darbs kubisma stilā - Pablo Pikaso "Aviņonas meitenes"

# data[].attributes.body
o Kubisms, radies 20.gadsimta sākumā, bija pirmais no protestējošiem virzieniem, kas izmantoja deformāciju, lai radītu formu. Tā aizsācēji - Žoržs Braks un Pablo Pikaso.

Kubisma mākslinieki savos darbos izvēlas atveidot vienkāršus objektus (traukus, mūzikas instrumentus, kārtis, u.c.), atsakās no sarežģītām daudzfigūru kompozīcijām, jo tās atveidoto objektu padarīs netveramu.

Kubismam tiek izdalīti divi novirzieni:

Analītiskais kubisms - attēlo dažādi izvietotu, no dažādiem skatupunktiem tvertu priekšmetu vai to elementu kombinācijas (analizē priekšmetus)

Sintētiskais kubisms - analītiskā kubisma attīstībā mākslinieki turpina mainīt skatījumu uz telpas un objektu attēlojumu.

Tiek izjaukts tradicionālais līdzsvars starp gleznas plakni un attēlotā objekta telpisko formu, jo priekšmetu atveide kļūst arvien abstraktāka. Tomēr attēlotais objekts joprojām saglabā savu atpazīstamību un nozīmi — vēl nav pārkāpta robeža, kas nošķir kubismu no pilnīga abstrakcionisma.

Skatot pasauli ģeometriskās formās un no dažādiem skatpunktiem

Tehnisko paņēmienu daudzveidība

Priekšmetisko pasauli kubisti attēloja kā vienkāršu plakņu apjomu, robežlīniju sakopojumu, viņi pasuali redzēja vienkāršotu - kā ģeometriskos pamatelementus.

Ierosme:

Relativitātes terijas un kvantu teorijas rašanās

Līdzīgi kā zinātnieki sāk apzināt atoma sīkākās daļiņas, mākslinieki savus izpētes objektus sāk dalīt struktūrā

Raksturojums:

Atteikšanās no vizuālās realitātes

Bieži vien šie fragmenti tika vienkāršoti līdz ģeometriskām formām (trijstūris, četrstūris).

Objekti attļeoti kā ģeometrisku elementu un līniju savienojums, plakņu un apjomu kārtojums

Atteikšanās no vienota telpas tēlojuma

Kolāžas radīšana

Pretstata impresionisma un postimpresionisma krāsainībai

Dabas formu stilizācija - ģeometrizācija

Attēlojamo objektu virsmu skaldījums

Viena un tā paša objekta attēlošana vienlaicīgi no dažādiem skata punktiem

Centieni attēlot trīsdimensionālus objektus

Darbos izmanto dažādus materiālus - sāk kolāžas tehniku

Objekts tika stilizēts, sadalīts fragmentos, kurus apvienoja vienotā kompozīcijā

Kolāžas tehnika ir kubisma mākslinieku atradums - viņi pirmie mākslas darbu veidošanā sāk izmantot tapešu gabalus, audumus, izgriezumus no avīzēm, skaidas un citus dažādus materiālus, kuri ļauj panākt izteiksmīgumu un grauj tradicionālos priekšstatus par mākslu, tuvina to dzīvei.

Spilgtākie pārstāvji:

Pablo Pikaso (1881-1973)

Žoržs Braks (1882-1963)

Romans Suta

Voldemārs Tone

o Par pirmo darbu, kurā vērojamas kubisma pazīmes, uzskata Pablo Pikaso gleznu "Aviņonas meitenes" (1907), kas izraisīja skandālu. Skatītājus šokēja tas, kā tika attēlots sievietes ķermenis - vienkāršoti, pat nedaudz primitīvi.

o  Kubisma pārstāvji attīstīja mākslinieka Pola Sezana (1839-1906) ideju, ka visas dabā esošās formas var vienkāršot kā ģeometriskas figūras – lodes, cilindrus, konusus u.c.

# data[].attributes.attachment_caption
 Žorža Braka darbs "Mandolīna", kurā izmantoti dažādu faktūru papīra, kartona gabali

# data[].attributes.headline
Mākslas virziens - Ekspresionisms (1905 - 1925)

# data[].attributes.subject
Mākslas virziens - Ekspresionisms (1905 - 1925)

# data[].attributes.body
Ekspresionisms ir 20. gadsimta mākslas virziens, kurā jūtu izpausmes attēlošana ir svarīgāka par realitāti.

o  Nosaukums radies no franču vārda "ekspression" -"izteiksmīgums".

Bailes no sava, laika deformātā pasaule.

o  Jūtu izpausmes attēlošana ir svarīgāka par realitāti.

o  Mākslinieku apvienības:

"Zilais jātnieks"

"Tilts"

Ekspresionisti neinformē par faktiem, bet par cilvēka garīgās dzīves izpausmēm, psihes izkropļojumiem, pārdzīvotām šausmām, eksistences pretrunām.

Radās Vācijā kā virziens tēlotājmākslā, kino, mūzikā, arhitektūrā.

Ekpresionisti:

Noliedz racionālo, saprātīgo

Uzsver kāpinātu izteiksmīgumu, lai attēlotu pārdzīvojumus, sevišķi - negatīvos, lai skatītāju ierautu tajā noskaņā, kurā atradies mākslinieks

Izmanto līniju, formu deformāciju, krāsu plūsmas

Ierosme:

Eksistencionālisma filozofija, bet vēlāk arī mākslinieku protests pret militārismu, karu un tā sekām

Par galveno kļuva izteiksme, nevis saturs

Ekspresionisms kā ar jūtām saistīts virziens pastāv ilgstoši. To sevišķi veicināja abos pasaules karos pārdzīvotās negācijas, pēckara depresijas un dzīves jēgas zudums.

Raksturojums:

Svarīgs ir pārdzīvojums

Attēlots traģiskais, neglītais un emocionāli atkailinātais

Sakāpinātas emocijas, izteiksme

Formu deformācija, estētiskā izkropļojums

Galvenās ir subjektīvās emocijas, nevis realitāte

Kontrasti (melnbaltais, īpaši - kino), bailes un šausmas

Ekspresionisma kino raksturīgs:

Neparastas gaismēnas

Šķība, izlocīta apkārtējā pasaule

Atteikšanās no reālistiskās vides

Spilgtākie pārstāvji:

Edvards Munks

Emīls Nolde

Vasilijs Kandinskis

Alfreds Hičkoks

Francs Marks

Jēkabs Kazaks

Jāzeps Grosvalds

Apvienībva "Tilts"

Apvienība "Zilais jātnieks"

Atspoguļojoši darbi:

Jāzepa Grosvalda glezna "Šausmu aleja" no darbu cikla "Strēlnieki".

Edvards Munks "Golgāta".

Francs Marks "Dzīvnieku liktenis"

Einšteina tornis Potsdamā - arhitektūra

Ekspresionisms izpaudās:

tēlotājmākslā

arhitektūrā

literatūrā

dramaturģijā

mūzikā

kino

# data[].attributes.body
Mākslas un literatūras virziens 20. gs. sākumā Eiropā; noliedza pagātnes kultūru, absolutizēja dinamismu, kustības un ātruma izpausmes, poetizēja urbānismu un tehniku.

o  Nosaukums tulkojumā no latīņu valodas futurum nozīmē nākotne.

o  Mākslas virziens izveidojās Itālijā.

o  Futūristi simpatizēja fašisma režīmam Itālijā.

o  Futūrisma pamatā bija ideja, ka vecā pasaule ir noliedzama un tās vietā jārada jauna, kurā valdītu tehnika, ātrums un revolūcija.

Cilvēks - mašīna

Temps, ātrums, spēks

Aizsācējs - Filipo Tommazo Marineti, itāliešu fašisma un Musolīni režīma piekritējs, ar Futūrisma manifestu.

1910.gadā tika uzrakstīts futūrisma glezniecības manifests, kuru parakstīja tādi mākslinieki kā K.Karra (1881-1966), Dž.Balla (1871-1958) un V.Bočoni (1882-1916).

o Atbilstoši piekoptajai programmai šī dzīves jaunā interpretācija bija saistīta ar militārisma cildinājumu. Tādējādi futūrisms jau ar pirmajiem soļiem apliecināja sevi kā politisks un turklāt šovinistisks virziens.

Futūristi mudināja uz revolūciju, iestājās par pārmaiņām pasaules kārtībā.

Mākslinieki attēloja objektu kustībā, mainot tā kontūras (skrejošam zirgam ir nevis 4, bet 20 kājas), kopaina tika saskaldīta, uzsvars likts uz ritmiem, krāsas un gaismas pretnostatījumiem.

Gleznās centās attēlot trokšņus - "futūristus iedvesmoja pilsētas troksnis: rūpnīcu dunoņa, vilciena klaudzoņa, pūļa soļi, automobiļu riepu švīkstoņa"

Puantilisms - attēls tiek iegūts punktojuma tehnikā.

Futūristi bieži rīkoja publiskus pasākumus (dzejas vakarus, izstādes, lekcijas u.t.t.), kas reizēm izvērtās par skandālu.

Lai parādītu skaņu, mākslinieki izmantoja rakstītu tekstu, kas papildināja gleznas kompozīciju.

Šis virziens izplatījās arī Vācijā, Francijā, Krievijā, bet tā ietekme nebija ilgstoša, jo netika radītas jaunas paliekošas atziņas.

Ierosme:

Industrializācija un mašīnu rašanās

Straujais dzīves temps

Raksturojums:

Anarhistiskas idejas

Industrializācijas, pilsētas kultūras idealizācija

Dinamisma, ātruma un kustības slavinājums

Pagātnes kultūras noliegums

Futūrisms izpaudās:

Glezniecībā

Tēlniecībā

Keramikā

Grafikā

Dizainā

Arhitektūrā

Kino

Spilgtākie pārstāvji:

Filipo Tmmazo Marineti

Džakomo Balla

Umberto Bočoni

Karlo Karra

Atspoguļojošie darbi:

V.Bočoni "Simultānā vīzija"

V.Bočoni "Futbolisti"

Džakomo Balla darbs "Meitene izskrējusi uz balkona". 1912. g.

V. Bočoni skulptūra "Unikālās nepārtrauktības formas kosmosā"

# data[].attributes.attachment_caption
Džakomo Balla darbs "Meitene izskrējusi uz balkona". 1912. gads

# data[].attributes.attachment_caption
Umberto Bočoni skulptūra "Unikālās nepārtrauktības formas kosmosā"

# data[].attributes.attachment_caption
Umberto Bočoni darbs "Kavalērijas vienība" . 1915. gads

# data[].attributes.attachment_caption
Kazimira Maļeviča darbs "Melnais kvadrāts" muzeja ekspozīcijā

# data[].attributes.body
Atsakoties no tradicionālā

Plaknes, līnijas, krāsas pasaulē

o Ierosme:

Junga arhetipu teorija

Zinātnes atklājumi: relativitātes teorija, atomu šķelšanās

Mūzika kā iedvesmas avots - mūzikas mitoloģija

o  Glezna par abstraktu nosaucama tad, ja tajā nav atpazīstams nekas no objektīvās pasaules, no realitātes, kas veido ikdienas dzīves vidi.

o  Bežpriekšmetiskā māksla.

o  Abstrakcionisma virzieni

Abstrakcionismu dala divās grupās:

Abstraktajā ekspresionismā - noliedza prāta slēdzienus un balstījās uz jūtu spontānu izpausmi.

Ģeometriskajā abstrakcionismā - raksturīgas līniju un krāsainu ģeometrisku pamatformu laukumu kompozīcijas.o  Ekspresīvais abstrakcionisms noliedza prāta slēdzienus un balstījās uz jūtu spontānu izpausmi.

o  Darbības glezniecība — "Es vēlos izteikt savas jūtas, nevis tās ilustrēt."

o  Informālā māksla.

Raksturojums:

Bezpriekšmetiskā māksla - priekšmetu formu zudums, abstraktu elementu (līniju, krāsu, laukumu) kombinējums

Māksla neko vairs neattēlo konkrētu

Māksla ir pirmelementu sajūtas, tīras līnijas, skaidra forma

Formelementu mitoloģija

Krāsai, tāpat kā arhetipam, ir simboliska nozīme

Tašisms - krāsu klāj uz audekla bezformīgos laukumos, kas atgādina krāsu traipus.

Svarīgākie pārstāvji:

Marks Rotko

Vasilijs Kandinskis

Pīts Mondrians

Džeksons Polloks

# data[].attributes.attachment_caption
Vasilijs Kandinskis "Dzeltens, sarkans, zils"

# data[].attributes.attachment_caption
Pīta Mondriāna darbs "Kompozīcija II ar sarkanu, zilu, dzeltenu".

# data[].attributes.body
Radās 1916. gadā kā protests pret PIrmo pasaules karu un pilsonisko mākslu. To veidoja buržuāziskajā sabiedrībā un pastāvošajā civilizācijā vīlušies inteliģenti.

Bezjēdzība, šoks, skandāls - nekas

Masu produkcijas priekšmeti un māksla

Bezjēdzibas slavinājums

o Dadaisti protestēja tradicionālajām mākslas vērtībām, veidojot bezjēdzīgas, jaunas "mākslas" formas, dēvētas par antimākslu, ieskaitot fotomontāžu, kolāžas un uzskatāmi bezjēdzīgus dzejoļus.

o Bezjēdzības slavinājums.

o  Dadaistu darbiem nav nekādu kopīgu iezīmju. Darbības sākumā viņi meklēja iedvesmu ekspresionismā, kubismā, bet pēc laika radīja savu mākslu - antimākslu.

o Antimākslas izveidotājs bija francūzis Marsels Dišāns (1887-1969) - Ņujorkas dadaistu grupas līderis.

Dadaisti:

Noraidīja mākslas tēlainību un tradīcijās

Radīja tīši bezjēdzīgas kompozīcijas

Uzskatīja pasuli par "asiņainu karnevālu" un "trakonamu"

Mērķis bija apsūdzēt, izsmiet, anarhistiski protestēt pret sīkpilsonisko, buržuāzisko kultūra un civilizāciju, ar žķietamu bezjēdzību atmaskot tās nejēdzības.

Gleznošana tika aizstāta ar reālo priekšmetu ready-made eksponēšanu vai klasisko mākslas darbu pārveidošanu.

Dadaisti pārņēma kubistu radīto kolāžu, pārveidojot to par patstāvīgu tehniku, pielīmētos elementus nesavienojot ar gleznotajiem elementiem.

Dadaisma ideāls: "Lielais Nekas, Tukšums, Bedre"

Iecienīta dadaistu izteiksmes forma bija kubistu radītā kolāžas tehnika, tikai atšķirībā no kubistiem dadaistu kolāžā nebija kopsakarību - tajā tika salikti jebkādi priekšmeti, piemēram, atkritumu kastes saturs, un tad kaut kā nosaukts.

Ierosme:

Protests pret Pirmā pasaules kara bezjēdzību, industriālo revolūciju un pilsonisko mākslu.

Raksturojums:

Mākslas tēlainības un tradīciju noliegums

Bezjēdzīgas kompozīcijas

Kolāžas, akcijas, bērna zīmējumi

Process svarīgāks par rezultātu

Spēle ar materiāliem

Svarīgākie pārstāvji:

Marsels Dišāns

Hanss Arps

Fransiss Pikabija

Georgs Gross

Marks Ernsts

Dadaisma piemēri:

darbs „Strūklaka” -  otrādi apgriezts pisuārs, 1917.g.;

1919.gadā Parīzē tika izstādīta Monas Lizas krāsaina reprodukcija, kurai mākslinieks bija piezīmējis bārdu un ūsas, dodot šim darbam mistisku nosaukumu „L.H.O.O.Q.”