# data[].attributes.body
Aristòtil va qüestionar la teoria de Plató de les Idees o Formes, que postulava que les idees existien de forma separada de les coses materials.

Aristòtil defensava que les Idees no poden existir independentment de les coses; cada idea o forma és part inherent de la realitat d’un objecte, no una cosa separada.
Exemple: "La idea de 'cavall' només té sentit en els cavalls concrets que existeixen en el món físic."

# data[].attributes.body
Plató establia una separació entre el món sensible (món material) i el món intel·ligible (món de les idees).
Aristòtil argumenta que aquest dualisme és innecessari i que no hi ha un "món de les Idees" separat del món físic. Proposa una unitat entre forma i matèria.
Exemple: La "forma" i la "matèria" d’un arbre existeixen juntes; no té sentit que la forma estigui separada.

# data[].attributes.attachment_link.title
Dualisme - Viquipèdia, l’enciclopèdia lliure

# data[].attributes.attachment_link.description
doctrina filosòfica que afirma l’existència de dos principis suprems, irreductibles i antagònics

# data[].attributes.body
Aristòtil critica que Plató no desenvolupés una explicació completa del "per què" o la finalitat de les coses.
Per a Aristòtil, tota cosa a la natura té una causa final, o propòsit, i aquesta explicació és fonamental per comprendre la realitat.
Exemple: Per a Aristòtil, el propòsit d'una llavor és créixer fins a convertir-se en una planta; Plató no dóna importància a aquesta causa final.

# data[].attributes.body
Plató posa un gran èmfasi en el coneixement teòric per assolir la veritat i el bé.
Aristòtil, en canvi, creu que l'ètica ha de centrar-se en la virtut i en el coneixement pràctic, que ajuda en la presa de decisions en la vida quotidiana.

# data[].attributes.body
La teoria de les Idees de Plató afirma que el món físic que percebem és només una còpia imperfecta d'un altre món més perfecte: el món de les Idees o Formes. Aquestes Idees són entitats immaterials i eternes que representen l'essència pura de les coses. Per Plató, mentre el món sensible només ens mostra aparences, les Idees constitueixen la veritable realitat i el coneixement autèntic.

# data[].attributes.attachment_link.title
Las Ideas de Platón explicadas con Minecraft

# data[].attributes.body
Sant Agustí d'Hipona (354-430 dC) va ser un filòsof i teòleg cristià nascut a Tagaste (actual Algèria). És conegut com un dels pares de l'Església i un dels pensadors més influents de la filosofia i teologia cristiana. Va ser bisbe d'Hipona i és considerat un dels "Doctors de l’Església" per la seva influència en la doctrina cristiana.

# data[].attributes.body
Sant Agustí va viure durant la decadència de l'Imperi Romà, un moment de canvis culturals i socials profunds. Aquest període va estar marcat pel conflicte entre el paganisme i el cristianisme. Sant Agustí va viure envoltat d’influències filosòfiques diverses, com el maniqueisme, el platonisme i el cristianisme.

# data[].attributes.body
-Agustí es va formar en el neoplatonisme, integrant les idees de Plató amb la teologia cristiana. Va adaptar conceptes platònics com la distinció entre el món sensible i l’intel·ligible a la idea cristiana de la separació entre el món material i el món de Déu.

-El seu pensament neoplatònic el porta a considerar que la veritat última resideix en Déu, i que l’ànima humana només pot arribar-hi a través d’un procés intern de reflexió i il·luminació divina.

# data[].attributes.body
Existència de Déu: Agustí defensa que l'existència de Déu es pot trobar a través de la introspecció i la recerca interior, afirmant que Déu és una presència constant en la consciència humana.

Concepció del Mal: Defineix el mal com una absència del bé, no com una entitat pròpia. Això implica que el mal no té existència independent, sinó que és resultat de l'allunyament de Déu.

Il·luminació Divina: Segons Agustí, la veritable comprensió només és possible mitjançant la "il·luminació" per part de Déu, que guia l'ànima cap a la veritat.

Defensa: Desenvolupa aquestes idees principalment en les seves obres Confessions i De Civitate Dei, amb arguments basats en la fe i l’experiència personal.

# data[].attributes.headline
Relació de St. Agustí d'Hipona amb Descartes

# data[].attributes.subject
Relació de St. Agustí d'Hipona amb Descartes

# data[].attributes.body
Agustí és considerat un precursor de Descartes pel seu enfocament introspectiu. Així com Descartes es pregunta “Cogito, ergo sum” (Penso, per tant, existeixo), Agustí ja afirmava que el dubte o el coneixement de la pròpia ignorància prova l’existència de la pròpia consciència.

Similituds: Ambdós filòsofs parteixen d’una idea d’introspecció per accedir a la veritat; però, mentre Descartes confia en la raó com a font de coneixement, Agustí ho fa en la fe i en la il·luminació divina.

# data[].attributes.body
René Descartes (1596-1650) va ser un filòsof, matemàtic i científic francès, conegut com el pare de la filosofia moderna. És famós per haver posat les bases del racionalisme modern i per la seva recerca de la certesa mitjançant el dubte metòdic. La seva obra Meditacions Metafísiques és una de les més influents en la història de la filosofia, on desenvolupa moltes de les seves idees principals.

# data[].attributes.body
Descartes va viure durant el segle XVII, una època marcada per grans descobriments científics i el sorgiment d'un nou pensament racional que qüestionava les doctrines tradicionals de l’Església i de la filosofia escolàstica. La seva obra va tenir lloc en el context de la Revolució Científica i en el sorgiment de les idees humanistes. Descartes va adoptar una posició de dubte cap a tot allò que no es pogués verificar amb certesa, influenciat per l'avenç de la ciència i la necessitat d'una metodologia rigorosa.

# data[].attributes.body
-Descartes és considerat un dels principals representants del racionalisme. Aquesta escola de pensament defensa que la raó és la font principal i més fiable del coneixement, en contrast amb l'empirisme, que valora més l'experiència sensorial.

-En la seva recerca de coneixement cert, Descartes estableix el dubte metòdic com a pas inicial per arribar a una base sòlida per al coneixement.

# data[].attributes.body
Cogito, ergo sum: La seva tesi més famosa, "Penso, per tant, existeixo", defensa que el simple fet de dubtar implica l'existència d'un "jo" que dubta, establint aquesta idea com a punt de partida irrefutable.

Dualisme cos-ment: Descartes defensa que el cos i la ment són substàncies separades, una de naturalesa física i l'altra de naturalesa pensant o espiritual. Aquesta dualitat és una de les seves contribucions més importants i ha tingut gran impacte en la filosofia posterior.

Defensa del Racionalisme: Descartes argumenta que només mitjançant la raó i no l’experiència sensorial es pot arribar al coneixement veritable. En les Meditacions, desenvolupa arguments que desconfien dels sentits com a font de coneixement fiable.