# data[].attributes.body
René Descartes és un filòsof francès del segle XVII,un període de revolució científica i qüestionament de les autoritats tradicionals. Es considerat el pare de la filosofia moderna. La seva obra, com el "Discurs del mètode", promou el dubte sistemàtic com a camí cap al coneixement. El seu famós "Penso, per tant sóc" fonamenta la seva filosofia sobre la certesa de la consciència.

# data[].attributes.body
Descartes és associat principalment amb l'escola del racionalisme. Aquesta corrent filosòfica destaca la importància de la raó com a font principal del coneixement, en contraposició a l'empirisme, que enfatitza l'experiència sensorial.

# data[].attributes.body
Sant Agustí d'Hipona va ser un important filòsof i teòleg cristià del segle IV i V. Nascut a Tagaste, l'any 354, és conegut per les seves obres, com "Confessions" i "La ciutat de Déu". Agustí va jugar un paper clau en el desenvolupament del pensament cristià, abordant temes com la gràcia, el pecat original i la relació entre la fe i la raó.

# data[].attributes.body
Sant Agustí d'Hipona pertany a l'escola del platonisme i és considerat un dels primers pensadors que va integrar les idees platòniques amb el pensament cristià.

# data[].attributes.body
Les idees principals de Sant Agustí d'Hipona son:

-Gràcia i pecat original: Agustí va desenvolupar la doctrina del pecat original, que sosté que tots els humans neixen amb una inclinació al pecat a causa de la caiguda d'Adam i Eva.

La llibertat humana: Tot i afirmar la importància de la gràcia, Agustí també va defensar la idea que els humans tenen la llibertat d'escollir entre el bé i el mal.

La veritat i Déu: Agustí creia que la veritable felicitat i coneixement només es poden trobar en Déu "Confessions".

La ciutat de Déu: En la seva obra "La ciutat de Déu", Agustí contrasta la ciutat terrenal (representada per la societat i les seves institucions) amb la ciutat de Déu, que simbolitza la comunitat dels creients i la vida eterna.

# data[].attributes.body
Les idees principals de Descartes son:

-Cogito, ergo sum: La seva famosa afirmació "Penso, per tant sóc" estableix la consciència com a base indubtable del coneixement.

-Dúvida metòdica: Proposa el dubte sistemàtic com a mètode per arribar a la veritat.

-Dualisme: Distingeix entre la ment (res cogitans) i el cos (res extensa), abordant la relació entre l'esperit i la matèria.

-Matemàtiques i ciència: Promou la idea que les matemàtiques són el model del coneixement i una eina essencial per comprendre la natura.

# data[].attributes.body
Les idees de Sant Agustí d'Hipona i les de René Descartes, tot i que pertanyen a contextos històrics molt diferents, presenten algunes connexions i influències significatives:

Relació entre fe i raó: Tant Agustí com Descartes van abordar la relació entre la fe i la raó. Agustí creia que la fe era fonamental per comprendre veritats divines, però també sostenia que la raó podia guiar-nos a la veritat. Descartes, per la seva banda, va proposar que la raó és la base del coneixement, però reconeixia la importància de la fe en la seva obra "Les regles per a la guia de l'esperit".

Cognició i existència: Agustí va reflexionar sobre la consciència i la recerca de la veritat en les seves "Confessions", posant l'accent en la interioritat i la subjectivitat. Descartes, amb la seva famosa màxima "Cogito, ergo sum" ("Penso, per tant existeixo"), també va explorar la consciència i la certesa del pensament com a fonament del coneixement.

Dualisme: Agustí va introduir una certa distinció entre el món espiritual i el món material, que es pot considerar una forma primitiva de dualisme. Descartes va desenvolupar un dualisme més formal entre ment i cos, on la ment és immaterial i independent del món físic.

Naturalesa de Déu: Ambdues figures van abordar la naturalesa de Déu. Agustí va fer una defensa de la justícia i la bondat de Déu, mentre que Descartes va presentar arguments per a l'existència de Déu basats en la seva raó i la seva capacitat de pensar.

Epistemologia: Agustí va defensar que el coneixement es fonamenta en la il·luminació divina i l'experiència personal, mentre que Descartes va intentar establir una epistemologia basada en el dubte metòdic i la racionalitat, buscant fonaments segurs per al coneixement