# data[].attributes.headline
Олександр Степаненко

# data[].attributes.subject
Олександр Степаненко

# data[].attributes.body
Головні цінності та ідеали окремих народів і всього людства походять із давніх давен. Наприклад, навіть устрій сучасних держав, що є лідерами світової політики, економіки й культури, бере початок із часів ще до нашої ери. Можливо, річ у тім, що ми залишаємося все тими ж людьми, які хочуть чогось схожого, лише із маленькими змінами. Сьогодні, щоб здобути щось бажане, цілком правильно буде покладатися на досвід попередників.

Політики сьогоднішнього дня все так само звертаються до своїх виборців, так само звертаються до певної аудиторії й директори, вихователі, наставники та лідери найменших груп. Усі ми продовжуємо жити в суспільстві, в якому треба виділятися й захоплювати увагу, щоб добитися прислухання.

Можна проаналізувати вимови Цицерона, щоб зрозуміти, наскільки схожими є прийоми лідерів у 2025 році нашої ери та часів, малозбережених на доступних носіях.

Починає Цицерон свої виступи з риторичних запитань — треба оголосити, про що є мова, проте не виказувати надто простих речей. "Чи довго ще, Каталіно, ти будеш зловживати нашою терплячістю?" — одразу розуміємо настрій і напрямок промови. Сучасні публічні особи люблять послуговуватися таким прийомом, щоб додати пафосу своїй промові, тим самим заявивши її важливість.

Цицерон любить також прийом антитез: "Постановив сенат: "Нехай Люцій Оліпмій слідкує, щоб держава не занала шкоди, а наступного дня вже було вбивство — чому ж ти досі живий?". Хіба ніхто сьогодні не користується формулою "Чому їм можна — а нам ні?" або "Ось вони так, і ми так".

Важливою деталлю вимов Цицерона також є постійні приклади із життя і з історії, нехай навіть міфологічної. Наші сучасники теж часто повертаються до історії. Це викликає емоції, а емоції — ключ до уваги й прибічності.

Структура і логіка — ще одна важлива річ. І сучасники послуговуються також нею. Якщо навіть аргументи неправдиві, вони є у кожного голоса, який виступає на велику публіку — певно, сьогодні, як і колись, без доказів тебе слухати не стануть.

Продовжувати можна довго, але головне одне — форма Цицерона є основою сучасної форми вимов, а не тільки взірцем. Його методики використовують у всіх сферах досі.

# data[].attributes.headline
Риторика і сучасна політика

# data[].attributes.subject
Риторика і сучасна політика

# data[].attributes.body
Політики сучасності часто застосовують принципи Цицерона для переконання аудиторії та донесення своїх ідей.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Майстерня Лева

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Сучасна риторика - це не та риторика, яка була кілька тисячоліть назад. Її ціль не змінилася - переконати людей у цінності вашої ідеї. Та змінилися техніки, адже, достукатися досучасної людини - її життя заповнене гаджетами, соціальними мережами та мільйонами справ.

Вимоги до сучасних публічних виступів уже не ті, що були 20 років тому. Хоча яких там 20, - 16 років тому. Адже Фейсбук змінив правила гри, почавши діяти 4 лютого 2004 року. У зв'язку з цим ораторське мистецтво безповоротно змінилося. І ті оратори-динозаври, які виступали ще в дофейсбучну еру, сьогодні приречені вимерти..., якщо не захочуть еволюціонувати. Ось така жорстока ораторська еволюція.

Що робити вам, щоб не потрапити до касти обраних, про яких ніхто завтра і не згадає? У цьому дописі дам кілька порад, що піднімуть вас на кілька щаблів ораторської еволюції. Звісно, якщо ви не обмежитесь лише читанням. Отож, кілька ідей про те, що таке сучасна риторика.

1. Дайте "хліба" і "видовищ"

Ми живемо в епоху інформації. Вона повсюди - відео на ютубі, дописи у фейсбуці, написи на паркані та стіні під'їзду. Кожен обирає своє джерело. Завдяки цьому ми запросто можемо отримати освіту, навіть не вступаючи до навчального закладу - онлайн курс чи індивідуальне навчання у профі дасть змогу вам швидко вирости до експерта.

Тобто з інформацією (хлібом) у нас проблем немає жодних. Точніше проблема в тому, що того "хліба" забагато, і у багатьох трапляється інформаційне перенасичення.

Але їсти хліб не цікаво, якщо є вибір з варення, масла і різних намазок. Так і з публічним виступом - на суху інформацію можна накласти плястерку емоцій. Я маю на увазі не театральну драму в стилі "О, бідний Йорік, я знав його колись". Люди хочуть справжніх емоцій.

І тут в пригоді вам стануть жарти, сторітелінг, метафори й ще кілька менш відомих, але від цього не менш потужних технік. Та про них детальніше поговоримо пізніше, адже в цьому дописі хочу вам змалювати загальну картину.

Якщо ви бажаєте додати більше жартів до своїх виступів, то запрошую вас у допис "Як навчитись жартувати".

2. Ставте питання: "А навіщо це робити?"

Вам не буде складно згадати виступ, на якому спікер розповідав про щось дуже практичне. Але все, що залишилось вам у спадок з цієї презентації, - знання. І більше нічого. Спікер розраховував, що розповість вам, що робити, й ви це зробите. Але щось пішло не так...

Чи курці знають той сумний факт, що куріння може призвести до раку? О, так. Вони це добре знають, бо читають цей напис частіше, аніж депутати перевіряють стан свого швейцарського рахунку. І що з цього?

Знання не дорівнюють дії.

Ораторське мистецтво - це вміння впливати та допомагати іншим змінюватися. А без мотивації тут ні туди ні сюди.

От і спікеру додалося бонусне завдання - не лише розповісти що робити, але ще й дати поштовх до дії - поділитися своєю енергією та баченням.
Що стане тут вам у пригоді?
Перш за все вміння розповісти про проблему, а вже потім переходити до рішення. Проблема продає рішення - це добре знають усі професійні продавці. І не тільки знають, але й вміють коректно використовувати.

Важливо пам'ятати, що велика кількість проблематики може зруйнувати довіру між вами та аудиторією. Для них ви будете носієм негативу.

Є ще одна річ, як може підвищити мотиваційність ваших виступів - це сторітелінг. Я вже про нього згадував у попередньому пункті. Розкажіть історію про людину, яка вже скористалася вашою ідеєю й отримала круті результати.

У цьому плані немає рівних MLM-никам (від англ. multilevel marketing, MLM - багаторівневий маркетинг). Майже кожен, хто досяг висот на цьому полі, може розповісти свою історію: "Був Іваном, а став паном". Це один з класичних сюжетів, який розповідає про становлення успішної людини, яка колись була ніким.

Детальніше про інтерактив з публікою ви можете прочитати у дописі "Як оратору ставити запитання слухачам".

3. Риторика онлайн та оффлайн

Прямі трансляції, вебінари, сторіси вже давно стали частиною нашого повсякденного життя. А окрім цього, вони стали платформами для онлайн-виступів. Та думаю, що не здивую вас, якщо скажу, що не всі спікери наважуються себе спробувати в цьому полі.

Карантин, який був породжений панікою COVID-19, спричинив активний розвиток онлайн-спікерства. А тому навіть ті, хто вже роками відкладав вихід у прямий ефір, отримали чарівний пендель. Їхні виступи були так собі, але це не головне. Головне, що ринок онлайну почав швидко розширюватися, а значить і конкуренція за увагу виросла теж.

Про що це я?

Та про те, що треба якомога раніше напрацьовувати навичку онлайн-виступів. Тут риторика має свої нюанси, фішки та техніки.

Сучасний спікер має вміти однаково потужно виступати на будь-якій платформі. Він завжди має уважно відслідковувати тренди, постійно вчитися та розуміти особливості кожної онлайн-платформи.

4. Персональний бренд та продажі

У вас може бути різне відношення до цих понять - ви можете ними захоплюватися, ви можете кривитися, коли чуєте ці слова, але ігнорувати силу цих двох стихій не варто.

Публічний виступ завжди був ефективним інструментом створення сильного персонального бренду. Навіть якщо спікер собі не ставив за мету сформувати в головах аудиторії образ експерта, він усе одно робив це.

Які постаті ви пам'ятаєте з уроків історії? Кожна з них рано чи пізно опинялася в центрі уваги та починала говорити.

І ще кілька слів щодо продажів.

Ми завжди щось продаємо - ідеї, товари, свою експертність. А тому без деяких принципів продажів (у тому числі й без роботи із запереченнями) вам не обійтись. Тема ця ширша за посмішку Чеширського кота та глибша за Маріанський жолоб, тому в блозі відведу їй не один і не два дописи. Головне наберіться терпіння і ви будете в захопленні від тої інформації, якою я з вами поділюся вже скоро.

5. Уміння працювати з негативом

Тут хотів би вам багато розповісти про те, що таке "чорна риторика", та поки що обмежимося ключовими ідеями.

Ми не просто живемо в інформаційну епоху. Ми заражаємося і хворіємо на неї. Завдяки сучасним технологіям живого спілкування стало в рази менше. А інформація, яка блукає серверами всесвітньої мережі, створює досить специфічне мислення в людей, які цю інфу споживають.

Менша соціалізація та специфічна інформація породили такий тип людини, якого гомо-критикос. Або якщо говорити повсякденною мовою - то їх ще називають хейтерами і тролями.

Сумна статистика така: що яскравіша особистість, то більше таких специфічних особистостей поспішають висловити про неї свою "незаангажовану" думку.

Вам до цього необхідно бути готовими - тут є безліч класних та корисних штук. Хоча зараз не буду розповідати усіх класних технік та фішок, та якщо вас ця тема зацікавила, то раджу погуглити поняття "психологічне айкідо". Автор професійно розписав простий алгоритм поведінки в ситуації комунікативної агресії.

6. Магія діалогу

У чому сила Facebook? Чому пости одних людей бачать тисячі користувачів, а пости інших - лічені одиниці? Хтось скаже: "Річ у кількості підписників". Інші заперечать: "Річ у вмінні писати захопливо". Треті скажуть: "То просто класні фотки опубліковані". Відповідей може бути багато. Успіх немає однієї складової. Та серед названих інгредієнтів успішного допису не був названий, як це кажуть американці, "таємний соус", ім'я якому "інтерактив". Що менше ваш профіль нагадує радіо і що більше він схожий на розмову двох друзів, то популярнішими будуть ваші дописи.

Виступ спікера - це "живий допис". Просто його не читають, а слухають та дивляться. Формат інший - а складові ті самі. Про це варто пам'ятати та додавати до свого виступу більше інтерактиву.

Якщо ви прихильник Євгенія Черняка, то знаєте, що всі його публічні виступи проходять у форматі "запитання-відповідь". Ось він - суцільний інтерактив у публічному виступі. Виступи мільйонера завжди збирають повні зали та мають десятки, а то й сотні тисяч переглядів. Задумайтесь над цим.

Не знаю, чи цей формат підходить під вашу тематику, та якщо ви додасте до своїх презентацій більше інтерактиву, то у виграші будуть усі.

Правила гри змінюються - риторика вже не та, якою ви знаєте її з підручників. А якщо хтось цього ще не усвідомив, то ризикує бути шахістом, який опиняється на футбольному полі з набором шахів у руках. Що йому робити? Про це раніше треба було думати.

Щось схоже відбувається і з публічними виступами. Одні швидко вловлюють тренди та використовують ці знання для інтенсивного руху вперед, інші - наосліп рухаються у звичному напрямку... навіть якщо на них там очікує лише провалля та вічна пам'ять.

Як бути серед перших та, ненароком, не виявити себе в рядах других?

Тому, продовжуємо вивчати тренди та апгрейди, яких зазнала риторика.

7. X Æ A-ХІІ

4 травня 2020 року Ілон Маск вшосте став батьком. Сина назвали "X Æ A-ХІІ". Когось називають на честь дідуся чи бабусі, а когось на честь літака-розвідника. Ось такий ось хайп.

Про імена важливо не лише тоді, коли у вашій сім'ї має народитися дитина. Виступ теж потребує назви. Саме назва може стати тим магнітом, який притягне людей послухати вас.

А чи задумувалися ви над тим, як вони сюди потрапили. З чого почався їх шлях сюди? Адже у кожного є сотні речей, які необхідно було зробити ще вчора.

Для багатьох людей в аудиторії шлях розпочинався з назви вашого виступу - вашої обіцянки, яку ви дали їм, розраховуючи на те, що люди прийдуть та вислухають вас.

Чи задумувалися ви над тим, як назвати ваш виступ? Адже це має значення.

8. Ви можете за це жити

Професійний спікер - професія, яка неймовірно швидко почала розвиватися в США в другій половині ХХ століття. Чим особливі представники цієї професії? Усе дуже просто - це люди, які на хліб з маслом, а дехто і на приватний острів заробляють спікерством.

Вони себе називають по-різному: мотиваційний спікер, трансформаційний спікер, натхненний спікер. Епітети змінюються, іменник залишається константою. Якщо таку людину ви запросите виступити на конференції, то готуйтеся отримати рахунок на к$ 10+.

В Україні ринок спікерства тільки зароджується. Тому і суми будуть іншими, і якість рідко коли буде на відповідному рівні. Та якщо ви готові увійти в цю нішу та готові працювати на собою (акторство, дикція, сторітелінг, енергетика, робота з публікою), то ласкаво прошу.

Тут головне пам'ятати, що треба мати розвинену онлайн-платформу, на яку ви зможете перенести всі свої ресурси під час чергового карантину.

9. На старт, увага, пітчинг

Сучасні виступи все частіше мають на меті мотивувати слухачів до дії. Сучасна публічний виступ - це риторика дії. У зв'язку з цим особливо актуальним стає формат пітчу, короткої промови з метою переконати слухачів у цінності своєї ідеї.

Це може бути виступ стартаперів перед інвесторами або виступ автора книжки перед видавництвом. В обох ситуаціях пітчинг має на меті об'єднати автора ідеї з людьми, які мають ресурс і готові підтримати втілення ідеї. Так світлі інноваційні ідеї втілюються в реальність та змінюють наші життя.

10. В пошуках автентичності

Одного разу, стоячи в довжелезній черзі за київською перепічкою (маю такі гастрономічні гріхи), я впізнав одного чоловіка. Спочатку думав, що помилився. Та придивившись ретельніше, я зрозумів, що це саме та людина, про яку я подумав в перші секунди.

Що змусило засумніватися в моїй першій здогадці? Правильна відповідь - зовнішній вигляд.

Поясню детально.

Хоча особисто не був знайомим з цим чоловіком, та неодноразово переглядав його відео з уроками по розвитку голосу. На екрані я завжди бачив охайно вдягнутого, доглянутого, енергійного чоловіка. А що я побачив у черзі за перепічкою? Я побачив людину, яка одягнена в пом'ятий одяг не першої свіжості та просто жахливе поєднання сорочки, штанів та сандалів.

Це нагадало мені сцену з кінофільму, у якому сім'я, яка не дуже заможно живе, намагається справити враження на гостей, розставляючи по квартирі різноманітні елементи "статусності".

Я розумію, що у світлі софітів ми прагнемо мати кращий вигляд, ніж у повсякденному житті. Та якщо ця різниця є надто великою, то втрачається останній і, можливо, найважливіший інгредієнт сучасного спікера - автентичність.

Публіка прагне побачити та почути справжню людину, з її болем та щастям, з її переконаннями та мріями. І якщо замість цього люди отримують просто набір "вивірених красивих гасел", то починають відчувати себе обманутими. Мабуть, чудовим прикладом такої автентичності був Стів Джобс з його білими кросівками, синіми джинсами, чорною водолазкою та ідеєю "думай по-іншому".

Задумайтесь: у чому ваша автентичність? Наскільки ви змінюєтесь коли виходите на сцену?

Підсумки

Я хотів би сказати, що ці 10 ідей, про які я розповів у двох дописах, - це все, що вам необхідно втілити в життя. І кар'єра успішного спікера вам гарантована. Та ніщо в цьому світі не є настільки постійним, як зміни. Ці 10 ідей дадуть вам фору вже сьогодні. А якщо вам цікаво зазирнути, що буде актуальним для оратора майбутнього, то про це поговоримо в окремому дописі.

Дійте!

P.S. Вірю, що кожен із цих 10 пунктів важливий. А отже, потребує детальної розповіді - покрокових інструкцій та реальних прикладів. Про яку із цих вимог ви хотіли б дізнатися більше?

P.P.S. Напишіть в коментарях відповідь. Для мене неймовірно важливий ваш зворотній зв'язок.

P.P.P.S. А якщо вам цікаво почитати цікаві україномовні книжки про публічні виступи, то запрошую вас у допис "Книжки про ораторське мистецтво".

Онлайн-курс "Постановка голосу та мовлення"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Адрій Степура

# data[].attributes.attachment_link.title
Сучасна риторика. 10 крутих ідей

# data[].attributes.attachment_link.description
Сучасна риторика - це риторика дії. Ми виступаємо не заради аплодисментів чи компліментів. Результат оратора - це результати слухачів.

# data[].attributes.headline
Життя і діяльність Цицерона

# data[].attributes.subject
Життя і діяльність Цицерона

# data[].attributes.body
Цицерон був відомим оратором, філософом і політиком Стародавнього Риму. Його праці з риторики стали фундаментом західної ораторської традиції.

# data[].attributes.headline
П'ять принципів Цицерона

# data[].attributes.subject
П'ять принципів Цицерона

# data[].attributes.body
Цицерон вважав, що успішний виступ базується на п'яти принципах: інвенція (знайдення матеріалу), диспозиція (структура), елокуція (стиль), меморія (запам'ятовування), та актуо (виконання).

# data[].attributes.headline
Використання у бізнесі

# data[].attributes.subject
Використання у бізнесі

# data[].attributes.body
Ораторські навички, як у Цицерона, допомагають бізнесменам краще презентувати ідеї та вести перемовини.

# data[].attributes.headline
Роль риторики в освіті

# data[].attributes.subject
Роль риторики в освіті

# data[].attributes.body
Навички риторики стають важливими вчителям, які прагнуть ефективно передавати знання та мотивувати учнів.

# data[].attributes.attachment_link.title
Риторика: загальне поняття, зв’язок з іншими науками. Реферат

# data[].attributes.attachment_link.description
Загальне поняття риторики. Зв’язок риторики з іншими науками

# data[].attributes.headline
Приклади риторики у судових виступах

# data[].attributes.subject
Приклади риторики у судових виступах

# data[].attributes.body
Цицерон часто вживав свої навички риторики у судових процесах, що зробило його одним із найвідоміших адвокатів свого часу.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
КОХАНЕЦЬ КЛІО: Історія без цензури

# data[].attributes.attachment_link.title
Найжорстокіші банди Стародавнього Риму | Кримінал й падіння Республіки | Публій Клодій Пульхр

# data[].attributes.headline
Єгор Кузьмін

# data[].attributes.subject
Єгор Кузьмін

# data[].attributes.headline
Цицерон, безсумнівно, 

# data[].attributes.body
Цицерон, безсумнівно, був видатним оратором, але його вступ промови зосереджується більше на стилі та красномовстві, а не на реальних аргументах.

Здебільшого він звертається риторичними запитаннями, а не викладом фактів.

# data[].attributes.headline
У його словах помітна 

# data[].attributes.body
У його словах помітна маніпуляція, адже він засуджує дії Катиліно. Але не каже напряму що він зробив неправильно.

# data[].attributes.headline
Цицерон  використовує 

# data[].attributes.body
Цицерон використовує метафори, антитези та повтори, однак чи не маскує це його недостатню аргументованість?

# data[].attributes.body
У своїй риториці Цицерон обирає стратегію дискредитації опонента, а не обʼєктивний аналіз його дій.

Наприклад, він звинувачував Катиліну в державній зраді без прямих доказів, що виглядає радше як прийом для створення паніки. Це схоже на популізм, адже він намагається привернути увагу та довіру народу.

# data[].attributes.headline
Олександр Степаненко: Чому методи риторики Цицерона не задовольняють вимоги сучасності

# data[].attributes.subject
Олександр Степаненко: Чому методи риторики Цицерона не задовольняють вимоги сучасності

# data[].attributes.body
Марк Тулій Цицерон залишається одним з найпопулярніших представителей мистецтва риторики. Попри те, наскільки давно жив і працював цей діяч, вимовці можуть брати його за основний взірець і приклад для побудови своїх виступів. Я хочу проаналізувати риторику Марка Тулія Цицерона, зокрема його другу промову проти Каталіни, і обґрунтувати, чому вона є застарілою для сучасного політичного дискурсу.

Першим, що можна помітити, є те, що Цицерон використовував риторику, спрямовану на дискредитацію опонента, що сьогодні може вважатися маніпулятивним. У другій промові Цицерон особливо часто використовував особисті напади та образи щодо опонентів, неодноразово називав Каталіні "ворогом держави", "зрадником", нахабою тощо. Сучасні політики не можуть дозволити собі переходити до неприкрито агресивних нападок, прямо порушуючи принципи дипломатії та етики.

По-друге, риторика Цицерона часто базувалася на страху та інших негативних емоціях. У своїй промові він наголошує на загрозі, яку несе Каталіні: "Він залишив Рим, щоб приєднатися до свого війська, яке вже готове до нападу на нас", але не доводить прямо, що загроза дійсно існує. Сучасний політичний дискурс вимагає фактів, а не лише емоцій.

По-третє, Цицерон використовує багато риторичних запитань і повторень задля підсилення своїх аргументів. Хоча це було ефективно в його часи, сучасна аудиторія може сприймати такі прийоми як спробу відволікти від суті питання. Тут же можна сказати про складні мовні конструкції та багатослівність. У сучасному світі, де інформація сприймається швидко, цінується лаконічність та ясність висловлювань. "Високопарні" промови можуть бути важкими для сприйняття та вважатися простим нагромадженням слів.

Отже, навіть короткий огляд однієї з праць Цицерона доводить, що, хоча його риторика була ефективною у певну епоху і відповідала загальним правилам тих часів, сучасний політичний дискурс вимагає більшої прозорості, фактологічності та конструктивності, що робить методи античного мовця малоприйнятними.

# data[].attributes.headline
Роман Швяков

# data[].attributes.subject
Роман Швяков

# data[].attributes.body
Римська республіка опинилася перед загрозою заколоту. Марк Туллій Цицерон, як консул, виступив із другою промовою проти Катиліни, щоб викрити змову та закликати народ до єдності.

Цицерон сконцентрувався на моральних якостях своїх основних конкурентів (зокрема, нагадав про вбивство Катіліною Марка Марія Гратідіана під час проскрипцій Сулли).

Окрім доказів, Цицерон апелює до історії, нагадуючи про попередні спроби державних переворотів та їхні наслідки. Він аргументує, що змова Катиліни є безпрецедентною за масштабами та загрожує не лише уряду, а й основам римського суспільства.

Крім того, Цицерон наголошує, що змовники не мають народної підтримки.

Дехто може вважати, що Цицерон перебільшує загрозу. Він спростовує це, заявляючи: "Якщо не буде вжито заходів, ця держава загине. Ви хочете дочекатися, коли зброя опиниться у вас на горлі?"

Цицерон закликає народ до пильності та єдності. Він нагадує, що його дії були спрямовані не на власну користь, а на благо всієї держави.

Таким чином, промова завершується закликом до рішучих дій та підтримки сенатського рішення щодо змовників. Цицерон демонструє свою безкомпромісність і непохитність у боротьбі за безпеку країни, що згодом зміцнює його авторитет як державного діяча.

# data[].attributes.headline
1. Риторичні запитання

# data[].attributes.body
1. Риторичні запитання

Цицерон використовує риторичні запитання для підсилення своїх аргументів і змушення слухачів самостійно дійти до потрібного висновку.

2. Апеляція до патріотизму та історичних аналогій

Цицерон нагадує слухачам про славне минуле Риму та попередні випадки боротьби зі змовниками, щоб підкреслити необхідність діяти.

3. Використання доказів і конкретних фактів

Цицерон не просто звинувачує змовників, а й надає докази їхньої провини.

4. Дискредитація супротивників

Цицерон описує змовників як аморальних та недостойних громадян, щоб підкреслити їхню небезпечність.

5. Особиста самопожертва

Наприкінці промови Цицерон демонструє свою особисту відданість Республіці, наголошуючи, що його дії спрямовані на благо держави, а не на власну вигоду.

# data[].attributes.headline
Артур Чулков

# data[].attributes.subject
Артур Чулков

# data[].attributes.body
Риторична майстерність Цицерона — це пам'ятка минулого, реліквія епохи, коли римський сенат був полем битви слів, а не політики, сформованої швидкими медійними циклами та залученням цифрових технологій. Витіюваті вигуки, складні інвективи та жорстке дотримання класичних структур могли засліпити його сучасників, але у 2025 році такий стиль не відповідає прямій, стратегічній та прагматичній природі сучасної політичної промови.

Розглянемо кілька аспектів, у яких риторика Цицерона не відповідає вимогам сучасної політичної комунікації.

По-перше, його залежність від пишномовства й надмірної орнаментальності (декоративності) робить його ораторське мистецтво непрактичним в епоху, коли лаконічність і доступність є першорядними. Наприклад, перша промова «Катилінарій» Цицерона відкривається знаменитим «Quo usque tandem abutere, Catilina, patientia nostra?» (До яких же пір, Катиліно, ти будеш зловживати нашим терпінням?) — шедевром риторичного обурення. Однак сучасний політичний дискурс процвітає завдяки чіткості та ефективності. Сучасна аудиторія, яка звикла до швидкого темпу соціальних мереж і телевізійних дебатів, знайде такий вступ надто театральним і заплутаним. Порівняйте це з прямим впливом, скажімо, «Yes, we can» Барака Обами — лаконічно, потужно й миттєво зрозуміло.

По-друге, аргументативна структура Цицерона надає перевагу руйнуванню, а не побудові рішень. Його промови, такі як Pro Milone, інтенсивно зосереджені на дискредитації опонентів за допомогою нападок ad hominem (апеляцій до особистості), інсинуацій та апеляцій до характеру, а не конкретних політичних альтернатив. На сучасній демократичній арені авторитет будується не лише на риторичній деструкції, але й на конструктивному баченні. Політик, який дотримується агресивної моделі Цицерона, може виграти дебати, але втратити довіру громадськості в епоху, коли політична легітимність визначається рішеннями, а не видовищами.

По-третє, його методи переконання значною мірою спираються на етос і пафос, часто на шкоду суттєвим логосам. «Філіппіки» проти Марка Антонія є тому прикладом: сповнені злоби, особистих нападок і моралізаторського осуду, вони позбавлені балансу раціональної політичної аргументації, який визначає ефективну сучасну політичну риторику. Сьогодні політичні лідери повинні апелювати до даних, економічних прогнозів і політичних досліджень, щоб переконати, а не просто покладатися на моральний характер своїх аргументів. Враховуючи глобальний зсув у бік політики, що ґрунтується на фактах, витіюватий стиль Цицерона не сприяє точності, необхідній для вирішення складних питань 21-го століття, таких як зміна клімату або управління штучним інтелектом.

Насамкінець варто відзначити, що його риторика була розрахована на однорідну елітну аудиторію, тоді як сучасна політика вимагає інклюзивності. Промови Цицерона призначалися для римського сенату, невеликого аристократичного органу, і часто містили літературні та міфологічні алюзії, недоступні широкому загалу. Сучасна політична промова, навпаки, повинна залучати різноманітну міжнародну аудиторію. Ораторське мистецтво Ангели Меркель, наприклад, відзначається виваженим прагматизмом, уникненням емоційної гіперболізації на користь раціонального переконання, яке резонує через культурні та мовні бар'єри.

Отже, ораторське мистецтво Цицерона залишається майстер-класом класичного мистецтва переконання, але воно погано підходить для сучасного політичного дискурсу. Його багатослівність відштовхує сучасну аудиторію, яка звикла до лаконічних повідомлень. Його войовничий стиль не спрацьовує в епоху, яка цінує конструктивний діалог. Його апеляції до етосу і пафосу, без суттєвої опори на дані, послаблюють довіру до нього в сучасному світі, де панує інформація. А його риторика, орієнтована на еліту, виключає саме тих людей, яких повинні залучати сучасні політики.

Ми повинні поважати спадщину Цицерона як основоположника історії риторики, але ми також маємо визнати, що його підхід належить минулому. Використання його методів сьогодні означає скоріше перешкоджати, ніж сприяти підвищенню ефективності політичної комунікації у 2025 році.

# data[].attributes.headline
Ірина Любарська

# data[].attributes.subject
Ірина Любарська

# data[].attributes.body
Сучасні політичні промови наслідують класичну структуру Цицерона, що яскраво ілюструє інавгураційна промова Джона Ф. Кеннеді 1961 року. У ній чітко простежується exordium («Ми сьогодні святкуємо не перемогу партії, а свободу...»), narratio з описом світової ситуації, confirmatio з аргументацією нового курсу, refutatio для спростування побоювань та емоційне peroratio із знаменитим «Запитуйте не що ваша країна може зробити для вас...». Таку ж структуру використовували Вінстон Черчилль, Мартін Лютер Кінг, Барак Обама та інші видатні оратори сучасності. Риторичні прийоми Цицерона стали невід'ємною частиною політичної комунікації: анафора (повторення початкових слів) як у цицеронівському «Nihil agis, nihil moliris, nihil cogitas...» та кінгівському «I have a dream»; триколон (три паралельні елементи) як у «Veni, vidi, vici» Цицерона та «Кров, піт і сльози» Черчилля; риторичні запитання на зразок «До яких пір, Катіліна, ти будеш зловживати нашим терпінням?» та рейганівське «Чи краще вам живеться, ніж чотири роки тому?». Цицеронівський ідеал оратора як vir bonus dicendi peritus (хорошої людини, досвідченої в говорінні) залишається фундаментальним для політиків, які прагнуть представити себе чесними, компетентними особистостями, що піклуються про суспільне благо. Постулат Цицерона, що оратор повинен поєднувати «гострий розум філософа, словниковий запас поета, пам'ять правника, голос трагіка і жести акторів» відображає прагнення сучасних політиків демонструвати інтелект, ерудицію та харизму. Коли ми слухаємо промови сучасних політиків, чи то надихаючі виступи, чи гострі дебати, ми чуємо відлуння голосу Цицерона, який звучить крізь століття. Його принципи і техніки залишаються життєздатними й ефективними, бо вони базуються на глибокому розумінні людської природи та мистецтва переконання.

# data[].attributes.headline
Незважаючи на нові тех

# data[].attributes.body
Незважаючи на нові технології (телебачення, соціальні мережі), основні принципи переконання залишаються цицеронівськими. Сучасний оратор, як і в античності, проходить п'ять класичних етапів: пошук аргументів (inventio), структурування промови (dispositio), стилістичне оформлення (elocutio), запам'ятовування (memoria) та ефективне донесення (pronuntiatio).

Хоча британська парламентська та американська проповідницька традиції мали значний вплив на сучасну політичну риторику, вони самі сформувалися на основі класичної цицеронівської школи. Освітні системи середньовічної Європи та колоніальної Америки ґрунтувалися на вивченні класичних текстів. Отці-засновники США, включаючи Томаса Джефферсона і Джона Адамса, були добре обізнані з працями Цицерона і наслідували його стиль.

Сучасна політична риторика вважається більш демократичною, але саме Цицерон наголошував на адаптації до аудиторії. Політики, які спрощують мову для ширшої аудиторії, фактично слідують рекомендаціям Цицерона.

# data[].attributes.headline
Рашевська Аліна 

# data[].attributes.subject
Рашевська Аліна 

# data[].attributes.body
«Quid enim aliud, ніж слово, здатне змінити світ?» – так би запитав сьогодні Ціцерон, оглянувши наш інформаційний хаос із соцмереж і новинних стрічок. Адже замість гучних гасел справжня сила промови лежить у точних фактах і щирих емоціях: перевірені дані та статистика навчають, історії реальних людей зворушують, а дотепні приклади та інтерактивні запитання захоплюють увагу. Дехто скаже, що в епоху TikTok довгі виступи безповоротно вийшли з моди, але навіть коротке відео без чіткої структури та логічних контраргументів не змінить реальних рішень. Тож, плануючи свій пост, презентацію чи промову, обґрунтуйте тезу доказами, передбачте заперечення опонентів і спростуйте їх спокійно, а наприкінці згадайте головну думку й залиште слухачів із сильним закликом до дії. Саме так, крок за кроком, від Exordium до Peroratio, Ціцерон вчив перетворювати слово на зброю, а ми продовжуємо його справу, переконуючи й об’єднуючи світ силою ретельно вибраних слів.

# data[].attributes.headline
Ілона Сташук

# data[].attributes.subject
Ілона Сташук

# data[].attributes.body
«О безсмертні боги! Серед якого се ми народу? Що в нас за держава? В якому місті живемо?» - один із десятків прикладів гіперболізованого відчаю Цицерона в сенаті, де відбувались його Бесіди проти Катиліни.

У сучасному світі промови не слухають годинами, спираються не на пафос і театральність мовлення, а лаконічність та змістовність. Тому я захищаю думку, що на сьогоднішньому етапі розвитку риторики стиль промов Цицерона однозначно втратив свою актуальність та не є придатним для наслідування.

Пафос і гротескна емоційність тепер сприймаються слухачами як намір маніпуляції або театральна вистава. А розвиток швидкого поширення інформації та гострий попит у чітких фактах, цифрах та інших варіантах підтвердження інформації у промові, показує, що метод Цицерона з розмитими формулюваннями та відсутністю конкретики, більше не є тим, що вселятиме довіру.

До того ж, впровадження особистісного засудження через згадки родичів та найближчого кола соратників не є притаманним сучасній риториці теж. Більше того, це вважається порушенням етики і руйнує репутацію самого спікера: «А що дальше? Недавно, коли смертию першої жінки випорожнив ти дім для нового весілля, чи не завершив того злочину ще й другим неймовірним злочином?» / «Якби твої батько-мати боялися та ненавиділи тебе і ти ніяким чином не міг їх загодити, догадуюся, що уступився б їм куди-небудь із очий.»

Безперечно, раніше риторика Цицерона була дуже ефективною, ефектною та пропонувалась як метод для наслідування, доводячи результативність в античному суспільстві. Зараз ми можемо розглядати її як величний приклад минулого, культурне та історичне явище, але ніяк не сучасний шаблон.

# data[].attributes.headline
Ілона Сташук

# data[].attributes.subject
Ілона Сташук

# data[].attributes.body
На сьогоднішньому етапі розвитку риторики, стиль промов Цицерона однозначно втратив свою актуальність та не є придатним для наслідування.

У сучасному світі промови не слухають годинами, спираючись не на пафос і театральність мовлення, а лаконічність та змістовність. До того ж, впровадження особистісного засудження через згадки родичів та найближчого кола соратників не є притаманним сучасній риториці теж.

Гротескна і гіперболізована емоційність сприймається слухачами більше як фальш з метою маніпуляції або кумедна вистава, ніж щось серйозне для аналізування. А розвиток швидкого поширення інформації та гострий попит у чітких фактах, цифрах та інших варіантах підтвердження інформації у промові, метод Цицерона з його розмитими формулюваннями та малою присутністю конкретики, більше не є надійним і тим, що вселятиме довіру.

Безперечно, раніше риторика Цицерона була ефективною та пропонувалась як метод для наслідування. Зараз же ми можемо розглядати її як приклад минулого, але не сучасний шаблон.

# data[].attributes.headline
Володимир Кондратьєв

# data[].attributes.subject
Володимир Кондратьєв

# data[].attributes.body
«Цицерон: Вічний архітектор сучасної думки»

Теза: Технології змінюються, але людська психологія — ні. Марк Туллій Цицерон не просто писав промови, він створив «генетичний код» переконання.

Гачок: Кожного разу, коли сучасний політик виходить на сцену з продуманою структурою виступу, він використовує інструменти, відшліфовані в Римському Сенаті.

У трактаті «Про оратора» Цицерон розвиває ідею, що оратор повинен «повчати, приносити насолоду та зворушувати» (docere, delectare, movere).

Сучасність: Жодна успішна виборча кампанія не обходиться без цього балансу. Політик без Етосу (авторитету) не має довіри, без Патосу (емоцій) не веде за собою маси, без Логосу (логіки) виглядає порожнім. Промови Обами чи Черчилля — це чистий цицеронівський баланс цих елементів.

Цицерон канонізував етапи: Inventio (пошук ідей), Dispositio (структура), Elocutio (стиль), Memoria (запам'ятовування) та Pronuntiatio (виголошення).

Це і є алгоритм роботи будь-якого сучасного спічрайтера. Зміна «паперу» на «телепромптер» не скасовує необхідності правильної композиції (dispositio). Політики досі починають із завоювання прихильності та закінчують емоційним закликом — точно за схемою Цицерона.

Цицерон вчив, що стиль має відповідати аудиторії та ситуації («Оратор»).

Сьогодні ми називаємо це «таргетингом» або «адаптацією контенту». Здатність політика бути «різним» для фермерів та для інтелектуалів — це пряма спадщина вчення Цицерона про три стилі (низький, середній, високий).

Скаржитися на застарілість Цицерона — це як скаржитися на застарілість граматики. Ми можемо писати смс замість листів, але ми все одно використовуємо іменники та дієслова.

Цицерон не в минулому. Він — у кожному переможному гаслі, у кожному влучному аргументі та в кожному лідері, який веде за собою націю. Він не застарів — він став класикою, а класика, як відомо, — це те, що неможливо перевершити.

# data[].attributes.headline
Ілона Сташук

# data[].attributes.subject
Ілона Сташук

# data[].attributes.body
Місце риторики у сучасних медіа та її роль у журналістських виступах

Коли ми чуємо слово «риторика», то зазвичай уявляємо собі античного філософа, який годинами щось пафосно розповідає на площі заохоченим містянам. Але насправді риторика нікуди не зникла, вона перетворилася на журналістський інструмент, допомагаючий виділитися серед інформаційного шуму.

На відміну від античності, де головним показником успіху оратора було його красномовство, сьогоднішня риторика зводиться до мистецтва лаконічності і прагне досягти максимального ефекту за мінімум слів і часу.

Тим не менш, гловна роль сучасної риторики не змінилася - ціллю оратора залишається довіра слухача до його особистості та проголошеної історії. Журналіст повинен вміло поєднувати ораторське мистецтво, фактчекінг, стислість вимови та актуальність теми для того, щоб утримувати зацікавленість споживача контенту.

# data[].attributes.headline
«Риторика Цицерона у сучасному політичному контексті».

# data[].attributes.subject
«Риторика Цицерона у сучасному політичному контексті».

# data[].attributes.body
Я підтримую та згодна з риторикою Цицерона:

·        Exordium — вступ, що має привернути увагу слухачів. Приклад: знаменита фраза «Quo usque tandem abutere, Catilina, patientia nostra?» («Доки ти будеш, Катіліно, зловживати нашим терпінням?»).

·        Narratio — виклад фактів та обставин, які створюють основу для аргументації.

·        Confirmatio — підтвердження власної позиції через аргументи та приклади.

·        Refutatio — спростування контраргументів опонента.

·        Peroratio — заключна частина, емоційний підсумок, що залишає сильне враження.

Ці прийоми були ключовими у політичних промовах Цицерона, а сьогодні їх можна адаптувати для сучасних дебатів, журналістики та публічних виступів.

# data[].attributes.attachment_link.title
«Риторика Цицерона у сучасному політичному контексті».

# data[].attributes.headline
Тема: Риторика Цицерона є основою сучасного політичного ораторства. Пугачова Тетяна

# data[].attributes.subject
Тема: Риторика Цицерона є основою сучасного політичного ораторства. Пугачова Тетяна

# data[].attributes.body
Сучасна комунікація створює ілюзію свободи слова, але насправді часто спрощує мислення до рівня коротких фраз і кліше. Саме тому риторика Marcus Tullius Cicero сьогодні звучить не як пережиток, а як альтернатива цій системі.
Аргумент 1:
По-перше, Цицерон будував промови на чіткій логіці, а не на хаотичних меседжах.
Його структура — від exordium до peroratio — змушує думати, а не просто реагувати. У сучасних медіа ж часто домінує швидкість, а не зміст.
Аргумент 2:
По-друге, риторика Цицерона викривала і протистояла маніпуляціям.
Його знамените «Quo usque tandem abutere, Catilina, patientia nostra?» — це не просто емоція, а публічне викриття. Сьогодні ж політична комунікація часто сама стає маніпуляцією, прикритою красивими словами.
Аргумент 3:
По-третє, сучасна інформаційна система заохочує поверхневість.
Короткі формати, кліпове мислення, заголовки без змісту — усе це знижує рівень дискусії. Натомість принцип Цицерона docere, movere, delectare (навчати, зворушувати, захоплювати) вимагає глибини, чесності і поваги до аудиторії.
Висновок:
Отже, проблема не в тому, що риторика Цицерона застаріла, а в тому, що сучасна система спростила комунікацію до мінімуму. Повернення до класичної риторики — це не крок назад, а спроба повернути сенс словам і відповідальність за них.

Промова: «Риторика Цицерона у сучасному політичному контексті»
Сучасна комунікація створює враження свободи слова, але насправді часто зводить мислення до коротких фраз, гучних заголовків і готових кліше. У такій системі мова перестає бути інструментом розуміння і все частіше стає інструментом впливу. Саме тому риторика Марк Тулій Цицерон сьогодні виглядає не як історичний спадок, а як альтернативна модель політичного мислення.
По-перше, Цицерон будував промови на чіткій логіці та структурі. Його виступи мали послідовність: від вступу до висновку, де кожен елемент виконував свою функцію. Це змушувало аудиторію не просто емоційно реагувати, а мислити. Сучасна ж політична комунікація часто працює навпаки: вона фрагментована, швидка і орієнтована на миттєву реакцію, а не на глибоке розуміння.
По-друге, риторика Цицерона була інструментом викриття. Його знамениті промови проти Катіліни показували, що слово може бути формою політичної відповідальності. Фраза «Quo usque tandem abutere, Catilina, patientia nostra?» — це не просто емоція, а чіткий акт публічного звинувачення. Сьогодні ж політична мова часто працює інакше: замість викриття вона маскує, замість ясності створює двозначність, що дозволяє уникати відповідальності.
По-третє, сучасна інформаційна система стимулює поверхневість. Короткі відео, заголовки без контексту, швидке споживання новин формують кліпове мислення. У таких умовах принцип Цицерона — docere, movere, delectare (навчати, зворушувати, захоплювати) — стає майже антагоністичним до сучасної медійної логіки. Він вимагає глибини, послідовності та поваги до інтелекту аудиторії.
Отже, проблема полягає не в тому, що риторика Цицерона застаріла. Навпаки — вона залишається актуальною, бо сучасна комунікація часто спрощує те, що він намагався зробити складним і відповідальним. Повернення до його принципів — це не романтизація минулого, а спроба відновити якість публічного слова.
Бо питання сьогодні не в тому, чи ми говоримо. Питання — чи ми ще мислимо через те, що говоримо.

# data[].attributes.headline
Пугачова Тетяна

# data[].attributes.subject
Пугачова Тетяна

# data[].attributes.body
Сучасна комунікація створює ілюзію свободи слова, але насправді часто спрощує мислення до рівня коротких фраз і кліше. Саме тому риторика Marcus Tullius Cicero сьогодні звучить не як пережиток, а як альтернатива цій системі.
Аргумент 1:
По-перше, Цицерон будував промови на чіткій логіці, а не на хаотичних меседжах.
Його структура — від exordium до peroratio — змушує думати, а не просто реагувати. У сучасних медіа ж часто домінує швидкість, а не зміст.
Аргумент 2:
По-друге, риторика Цицерона викривала і протистояла маніпуляціям.
Його знамените «Quo usque tandem abutere, Catilina, patientia nostra?» — це не просто емоція, а публічне викриття. Сьогодні ж політична комунікація часто сама стає маніпуляцією, прикритою красивими словами.
Аргумент 3:
По-третє, сучасна інформаційна система заохочує поверхневість.
Короткі формати, кліпове мислення, заголовки без змісту — усе це знижує рівень дискусії. Натомість принцип Цицерона docere, movere, delectare (навчати, зворушувати, захоплювати) вимагає глибини, чесності і поваги до аудиторії.
Висновок:
Отже, проблема не в тому, що риторика Цицерона застаріла, а в тому, що сучасна система спростила комунікацію до мінімуму. Повернення до класичної риторики — це не крок назад, а спроба повернути сенс словам і відповідальність за них.

Промова: «Риторика Цицерона у сучасному політичному контексті»
Сучасна комунікація створює враження свободи слова, але насправді часто зводить мислення до коротких фраз, гучних заголовків і готових кліше. У такій системі мова перестає бути інструментом розуміння і все частіше стає інструментом впливу. Саме тому риторика Марк Тулій Цицерон сьогодні виглядає не як історичний спадок, а як альтернативна модель політичного мислення.
По-перше, Цицерон будував промови на чіткій логіці та структурі. Його виступи мали послідовність: від вступу до висновку, де кожен елемент виконував свою функцію. Це змушувало аудиторію не просто емоційно реагувати, а мислити. Сучасна ж політична комунікація часто працює навпаки: вона фрагментована, швидка і орієнтована на миттєву реакцію, а не на глибоке розуміння.
По-друге, риторика Цицерона була інструментом викриття. Його знамениті промови проти Катіліни показували, що слово може бути формою політичної відповідальності. Фраза «Quo usque tandem abutere, Catilina, patientia nostra?» — це не просто емоція, а чіткий акт публічного звинувачення. Сьогодні ж політична мова часто працює інакше: замість викриття вона маскує, замість ясності створює двозначність, що дозволяє уникати відповідальності.
По-третє, сучасна інформаційна система стимулює поверхневість. Короткі відео, заголовки без контексту, швидке споживання новин формують кліпове мислення. У таких умовах принцип Цицерона — docere, movere, delectare (навчати, зворушувати, захоплювати) — стає майже антагоністичним до сучасної медійної логіки. Він вимагає глибини, послідовності та поваги до інтелекту аудиторії.
Отже, проблема полягає не в тому, що риторика Цицерона застаріла. Навпаки — вона залишається актуальною, бо сучасна комунікація часто спрощує те, що він намагався зробити складним і відповідальним. Повернення до його принципів — це не романтизація минулого, а спроба відновити якість публічного слова.
Бо питання сьогодні не в тому, чи ми говоримо. Питання — чи ми ще мислимо через те, що говоримо.