# data[].attributes.body
Jau 1986. gadā tika izveidota cilvēktiesību aizstāvības grupa “Helsinki-86”; 14.06. un 23.08.1987. notika pirmās pret padomju režīmu vērstās demonstrācijas pie Brīvības pieminekļa.

# data[].attributes.body
Tas ir apzīmējums reformām, kuras 1987. gadā ierosināja PSRS vadītājs Mihails Gorbačovs. Pārbūve tika attiecināta uz nepieciešamo Padomju ekonomikas, kā arī politiskās un sabiedriskās sistēmas pārveidošanu.

Lai saglabātu daudztautu impēriju, viņš cerēja šo valsti pilnībā pārkārtot, taču tas nebija iespējams, jo milzīgajā impērijā pakļautās tautas un to ekonomiskais stāvoklis bija pārāk daudzveidīgs.

# data[].attributes.body
10.07.1988. tika izveidota Latvijas Nacionālas neatkarības kustība (LNNK), taču par skaitliski lielāko sabiedriski politisko organizāciju kļuva 08.10.1988.

# data[].attributes.body
Baltijas ceļš bija akcija Baltijas valstīs, kas notika 1989. gada 23. augustā 19:00, kad apmēram 2 miljoni cilvēku sadevušies rokās vismaz 15 minūtes veidoja apmēram 600 km garu dzīvo ķēdi, kas savienoja Baltijas valstu galvaspilsētas Tallinu, Rīgu un Viļņu.

# data[].attributes.body
1989. gada 31. maijā Latvijas Tautas frontes valde aicināja sākt diskusiju par pilnīgu Latvijas valstisko neatkarību. 28. jūlijā Latvijas PSR Augstākā padome pieņēma "Deklarāciju par Latvijas PSR suverenitāti", kurā Latvijas PSR likumdošanu pasludināja par pārāku pār PSRS likumdošanu. 23. augustā notika tautas akcija Baltijas ceļš pret Ribentropa–Molotova paktu un tā sekām. 26. augustā PSKP CK politbirojs ar paziņojumu vērsās pret Baltijas republiku neatkarības centieniem. 7. — 8. oktobrī notika Latvijas Tautas frontes 2. kongress, kas deklarēja kursu uz Latvijas valsts neatkarības atjaunošanu. 18. martā notika Latvijas PSR Augstākās padomes vēlēšanas, kurās lielāko atbalstu guva Latvijas Tautas frontes izvirzītie kandidāti.

# data[].attributes.body
12.1989. tika izveidotas Latvijas Pilsoņu komitejas, kuras reģistrēja LR pilsoņus, kā arī LR pilsonības kandidātus. Pilsoņu komitejas noorganizēja LR Pilsoņu kongresa vēlēšanas (04.1990.), taču kongresa loma tā arī palika otršķirīga pēc LTF uzvaras LPSR AP vēlēšanās.

# data[].attributes.body
LTF izšķīrās par dalību 1990. gada pavasarī gaidāmajās LPSR AP vēlēšanās, lai īstenotu konstitucionālo neatkarības atjaunošanas ceļu. Šim ceļam nepiekrita tie, kas uzskatīja, ka neatkarības atjaunošanā konsekventi jāvadās pēc Latvijas Republikas Satversmes un jauno parlamentu var ievēlēt tikai LR pilsoņi un to tiesību mantinieki (pēcnācēji).

# data[].attributes.body
1990. gada 18. martā notika Latvijas PSR tautas deputātu (Augstākās Padomes) vēlēšanas. No 201 mandāta LTF un neatkarības atbalstītāji ieguva vairākumu – 131. Šajās vēlēšanās piedalījās 81,25%  jeb gandrīz 1 600 000 Latvijas iedzīvotāju.

# data[].attributes.body
Neraugoties uz M. Gorbačova solījumiem neizmantot vardarbīgas metodes varas maiņai Baltijā, Lietuvā un Latvijā, 01.1991. notika PSRS armijas un iekšlietu struktūru uzbrukumi vietējām varas iestādēm un stratēģiskiem objektiem. Latvijā situācijas saasināšanās augstāko eskalācijas punktu sasniedza 14.–20.01.1991., kad notika periodiski PSRS specvienību kaujinieku uzbrukumi Latvijas varas iestādēm. Šajos uzbrukumos gāja bojā dienesta pienākumus pildoši darbinieki un civiliedzīvotāji – milicijas darbinieki Vladimirs Gomanovičs un Sergejs Konoņenko, Iekšlietu ministrijas šoferis Roberts Mūrnieks, skolnieks Edijs Riekstiņš, kinooperatori Andris Slapiņš un Gvido Zvaigzne.

# data[].attributes.body
Sabiedrības aktīvā iesaiste, bloķējot pieejas valsts pārvaldes iestādēm un stratēģiskiem objektiem (barikādes), izjauca mēģinājumu gāzt likumīgo LR varu. Cīņā ar agresoriem 01.1991. prasmīgi tika izmantotas nevardarbīgās pretošanās metodes. Pēc valdības un LTF aicinājuma ap valstiski svarīgiem objektiem operatīvi tika izveidotas barikādes, kuras apsargāja neapbruņoti civiliedzīvotāji. Barikāžu izveidošanā iesaistījās iedzīvotāji no visas Latvijas, lauku reģionu pārstāvji ieradās ar smago lauksaimniecības, mežizstrādes un citu tehniku. Tika organizētas dalībnieku dežūras un nepieciešamības gadījumā nodrošināta regulāra dalībnieku nomaiņa. Brīvprātīgie piegādāja pārtiku, bija sagatavoti medicīniskās palīdzības sniegšanas punkti, kuros dežurēja mediķi. Barikādēs tiešā veidā piedalījušies apmēram 40 000–50 000 dalībnieku, netiešā veidā dažādos mītiņos – vairāki simti tūkstošu iedzīvotāju. Plašā sabiedrības iesaiste novērsa kārtējo mēģinājumu gāzt likumīgi ievēlētās un apstiprinātās LR varas struktūras.

# data[].attributes.body
Es domaju ka šai 1986.-1991. gadāi latvija uzņemušies un sargajuši savu valsti ar savu dzivi un sirdi.