# data[].attributes.headline
נועם תיבון- "זה סבא, תפתחו"

# data[].attributes.subject
נועם תיבון- "זה סבא, תפתחו"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"אמיר הבן הודיע לנו על חדירה והמחבלים אצלם בשכונה - נועם תיבון הגיע לבית דפק על החלון ואמר זה סבא"

גלי תיבון ניר על הבן, כלתו ו-2 בנותיו הנצורים בנחל עוז, אחרי ששחררו אותם הבן סיפר שאמר לבנותיו סבא אמר שיבוא ויבוא, בריאיון ליואב קרקובסקי בתוכנית "סדר יום", 8.10.23

צילום: גילי יערי, פלאש 90

Omny Studio is the complete audio management solution for podcasters and radio stations

# data[].attributes.attachment_link.title
"אמיר הבן הודיע לנו על חדירה והמחבלים אצלם בשכונה - נועם תיבון הגיע לבית דפק על החלון ואמר זה סבא"

# data[].attributes.attachment_link.description
גלי תיבון ניר על הבן, כלתו ו-2 בנותיו הנצורים בנחל עוז, אחרי ששחררו אותם הבן סיפר שאמר לבנותיו סבא אמר שיבוא ויבוא, בריאיון ליואב קרקובסקי בתוכנית "סדר יום", 8.10.23 צילום: גילי יערי, פלאש 90

# data[].attributes.headline
ענבל ליברמן- רבש"צית ניר עם

# data[].attributes.subject
ענבל ליברמן- רבש"צית ניר עם

# data[].attributes.body
תודה לאמא של אגם על השיתוף

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
את הסיפור על הרבש"צית של ניר-עם שהצילה את הקיבוץ כולם שמעו, אבל אף אחד לא שמע אותה - עד עכשיו * ענבל ליברמן, רק בת 26, מספרת לבן שני בפעם הראשונה על ההחלטה שקיבלה באותו הבוקר * הוא חוזר איתה לניר עם כדי להבין איך התנהל שם קרב בלתי נתפס, עם חבריה לכיתת הכוננות ועם הלוחמים שהיו שם, שהצילו את הקיבוץ כולו

בן שני | גילית קוזבה | עובדה |

בשעות הראשונות של מלחמת חרבות ברזל, ענבל ליברמן , הרבש"צית של קיבוץ ניר עם, עמדה במבחן חייה. שום דבר לא הכין אותה למתקפת מחץ של עשרות מחבלים שמאיימים לחדור אל תוך הקיבוץ. ב-06:30 בבוקר, עם הישמע ההתרעות של צבע אדום, תושבי ניר עם נכנסו למרחבים המוגנים, החשמל נפל, אבל ליברמן, שמעה גם רעשים אחרים, חריגים. היה לה ברור מיד - אלה קולות מלחמה, ובמלחמה היא גם יודעת, צריך לפעול מהר. "אני יודעת שאנחנו במשהו שלא פגשנו מעולם", היא נזכרת. "בלי לצחצח שיניים אני עולה על מדי הרבש"צ שלי ושמה את האקדח. אני רצה לנשקייה, פותחת אותה. מיד מתחילה לחלק לחברי כיתת הכוננות נשקים. זוכרת שאמרתי להם 'לכו להילחם'".

מה שעשתה ליברמן עם חברי לכיתת הכוננות בשעות הללו, הפך לאגדה. היא הוכתרה לגיבורה שהצילה את הקיבוץ. אבל עד עכשיו היא שתקה. עכשיו, בפעם הראשונה, היא מתייצבת מול המצלמות של בן שני כדי לספר מה קרה שם, דקה אחרי דקה, אבל גם כדי להעמיד דברים על דיוקם, להתעקש: אני לא גיבורה.

רכב מסחרי אדום דוהר אל הקיבוץ

בסביבות 7 בבוקר חברי כיתת הכוננות תופסים עמדות על גדר הקיבוץ, וענבל יוצאת מהנשקייה לכיוון החמ"ל. "בדרך אני רואה את הבחור שאחראי על התשתיות בקיבוץ והוא אומר לי, 'אני הולך להדליק את הגנרטור כי נפל החשמל ואנשים בממ"ד ואין להם חשמל. ואז אני אומרת לו, 'אתה לא', כי אני מבינה שזה מה ששומר עלינו. השערים סגורים ולא משנה כמה תנסה הם לא ייפתחו. אם השער היה פתוח המחבלים היו נכנסים. בדיעבד בערב הבנו שהגיע טנדר לקיבוץ והוא ויתר כי השער היה סגור".

"אמרתי לא להדליק את הגנרטור, אם השער היה פתוח הם היו נכנסים", ענבל ליברמן | צילום: עובדה

מהשער האחורי של ניר עם, ממנו נמשכת דרך חקלאית אל השדות, שמסתיימת רק סמוך לגדר הגבול עם עזה, עלו המחבלים באותה שבת. הם נסעו באופנועים וברכב מסחרי אדום וכמעט הגיעו אל הקיבוץ. בשלב הזה, ענבל וחברי כיתת הכוננות כבר ערוכים לקראתם על הגדר.

"בעקרון היינו כוח מאוד קטן", מסבירה ליברמן. "לא באמת יכולנו לשלוט על כל שטח הקיבוץ. היינו סך הכל 12 חברים בכיתת הכוננות. חילקתי אותם בצמדים, העמדתי אותם בעמדות שהיו אסטרטגיות שנוכל לראות כמה שיותר ולשלוט על כמה שיותר אזורים בקיבוץ אבל בתכל'ס לא באמת הייתה לנו שליטה על כל הגדר. לא ידענו במאה אחוז שאין לנו מחבל בשטח הקיבוץ".

"גם לא היה קשר עם אף אחד" היא ממשיכה. "החטיבה הצפונית לא ענו, הם בחמ"ל אבל הקשר לא תמיד עובד. ברק כתום לא מתפקד כבר המון זמן".
אז מה כן עובד?
"טלפון. הרשת נפלה באותו יום בבוקר. עם הצבע האדום הראשון כבר לא הייתה קליטה".

מדגרת מחבלים

המחבלים שמגיעים ברכב האדום, נתקלים בכוח קטן של חיילים שקפצו למקום. הם פורקים מהרכב ומתבצרים כ-200 מטר מהקיבוץ בתוך מבנה מדגרת העופות. "אני רואה מחבלים מגיעים מהמדגרה. רצים לכיווננו. כשהם התחילו לרוץ רצנו איתם דרומה, כדי להיות קרובים אליהם".

חברי כיתת הכוננות מבחינים במחבלים בודדים שמנסים להתקרב לקיבוץ. עכשיו זה כבר קרב על הגדר, ככה זה נראה ונשמע, בהודעות שהם שולחים בקבוצה: "מחבל טיפס על הגדר חטף כמה כדורים קפץ בחזרה מהגדר, בוצע ירי הוא נפל. אחר-כך קם, דידה, הצליח להיכנס לפרדס, מטע האבוקדו".

"רצנו עם המחבלים דרומה, כדי להיות קרובים אליהם", ליברמן השבוע בקיבוץ ניר עם | צילום: עובדה

"אחד נפל באמצע השדה ואחד הגיע ממש עד השער הורידו אותו שם", ליברמן משחזרת. "היו שם כמויות, 16-17 בכל פעם והגיעו עוד ועוד. ואני קוראת בקשר, 'יש לי 16 מחבלים מול העיניים שהולכים עוד מעט להגיע אליי', והחיילים שנלחמים בהם פשוט נופלים אחד אחרי השני. אני רואה אותם, אני הקו הבא. אני מתקשרת לחטיבה הצפונית והם אומרים לי, 'יש לך רק 16 מחבלים, בכפר עזה יש 80. מה אני יכולה לענות על זה?'"

זה מתדרדר מרגע לרגע. עוד רגע אצלנו

בביקור שלנו בניר עם השבוע, כשחיילים מאבטחים אותנו, ענבל יכולה לצעוד בפעם הראשונה למקום שבו התחולל הקרב. באותה שבת בבוקר, המדגרה של ניר עם היא גם מדגרה של מחבלים, מגיעות לכאן עוד ועוד חוליות, שחצו את הגדר מעזה.

כדי להבין איך הוכרע בסוף הקרב הזה, צריך לשמוע את נצ"מ ירון דהן, מפקד החטיבה הטקטית של מג"ב. כשהוא ולוחמיו יגיעו לכאן, גם יגיע רגע המפנה בקרב. "אני מקבל בקשר שיש חיילים שצריך להציל בניר עם", מסביר דהן את ההחלטה להגיע.

כך נשמעת באותן דקות, רשת הקשר בג׳יפ של ירון: "יש אירוע בניר עם...אני עכשיו בניר עם לדעתי יש פה גם משהו באזור".

ירון, שומע בקשר דיווחים על ירי ולוקח איתו שבעה לוחמים לעבר קיבוץ ניר עם המבודד. כשהוא מגיע הוא מוצא את הקיבוץ שליו, אבל אז הוא מתקדם אל השער האחורי ושומע את הירי מכיוון המדגרה.
למה אתה מחליט לפרוק שם ולהסתער רגלית ולא רכוב?
"אם השער היה נפתח הייתי ממשיך רכוב בכל הכוח. צעקתי דקה שתיים עד שאחד המפקדים צעק שהדלת ליד פתוחה".

בצילום שנקלט במצלמת הקסדה של אחד הלוחמים, מתועדת ריצה במעלה השדה החרוש כשהלוחמים חשופים לגמרי, לאש שמומטרת עליהם מכיוון המדגרה.

"הם הלכו את כל השטח הזה ברגל, אני לא חושבת שאתם מבינים כמה זה מטורף ללכת את כל המרחק הזה ברגל כשיש מחבלים. הם היו חשופים לגמרי", נזכרת ענבל בהמהלך ההרואי של היחידה הטקטית. "אני צועק ללוחמים: לא לפחד! לרוץ!", מספר דהן.

המכסה היחיד שיש בשדה הזה היא בריכת הבטון הקטנה. כשאומרים חילוץ תחת אש מתכוונים לתמונות כאלה. הלוחמים של ירון מסכנים את חייהם כדי להציל את חבריהם הפצועים ששוכבים בשדה. וכך זה נשמע ברשת הקשר, כשאחד הלוחמים של ירון זועק לעזרה: "ניר עם ניר עם שמישהו יבוא לחלץ אותנו אנחנו כבר 4 פצועי ירי".

ליברמן: "היה קרב מטורף, לוחמים הלכו אל הלא נודע" | צילום: עובדה

עכשיו כבר ברור גם להם מה שענבל וחבריה מבינים מהבוקר, סביב המדגרה מקובצים כעת עשרות מחבלי חמאס, אם יצליחו לעבור אותם תיפתח להם הדרך לבתים של ניר עם.

"זה מתדרדר מרגע לרגע. זה עוד שנייה מגיע אלינו", נזכרת ענבל במראות שנגלו לנגד עיניה. "זה לא שאנחנו יותר חשובים מהחיילים אבל ברגע שזה מגיע אלינו ואנחנו לא מצליחים לעצור את זה, הם מגיעים למשפחות שלנו, ולהם כבר אין איך לעצור את זה".

מצלמות הגוף של לוחמי מג"ב מתעדות את אחד מרגעי השיא של הקרב, חילוץ לוחמי גולני - חלקם פצועים מרסיסים של רימון, שחברם מתן אברג'יל זינק עליו. הוא ולוחם מג"ב רומן גנדל, שילמו בחייהם בקרב על ניר עם.

יותר משלושים גופות של מחבלים אותרו רק באזור המדגרה.

בגן הילדים הריק של ניר עם יש עכשיו מילואימניקים בצו שמונה, הם שומרים כעת על הקיבוץ. ככה צריך. והסיפור על ענבל הרבש״צית עונה כנראה על כל מה שכולנו כמהים לו כשאנחנו מחפשים גיבור. אבל היא הראשונה לדעת, שלא יכלה לעשות את זה לבד.

"זה היה קרב מטורף והלכו שם הרבה אנשים טובים. הם הלכו אל הלא נודע. אף אחד לא ידע את כמות המחבלים שהיו שם".
את יכולה לדמיין מה היה קורה בניר עם אם הכוח של מג"ב לא היה מגיע?
"אתה יכול לראות מה קרה בקיבוצים אחרים".
אבל לפני זה היו נתקלים בך על הגדר.
"עם החיוך, זה הכי חשוב".
לקמפיין התרומות שנפתח למען שיקום קיבוץ ניר עם לחצו כאן

# data[].attributes.attachment_link.title
סיפורה של הרבש"צית הגיבורה של קיבוץ ניר עם

# data[].attributes.attachment_link.description
את הסיפור על הרבש"צית של ניר-עם שהצילה את הקיבוץ כולם שמעו, אבל אף אחד לא שמע אותה - עד עכשיו * ענבל ליברמן, רק בת 26, מספרת לבן שני בפעם הראשונה על ההחלטה שקיבלה באותו הבוקר * הוא חוזר איתה לניר עם כדי להבין איך התנהל שם קרב בלתי נתפס, עם חבריה לכיתת הכוננות ועם הלוחמים שהיו שם, שהצילו את הקיבוץ כולו

# data[].attributes.body
שקד רק- בחרתי בסיפור של רחל כי הוא מספר על אישה אמיצה וחכמה שלמרות הסיטואציה המזעזעת שהיא נקלעה אליה היא הצליחה להתמודד איתה בדרך שקשה למוח לקלוט, לא כל אחד היה מצליח להתמודד עם זה והיא הפכה לגיבורה של כולנו.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
כשהייתה ילדה בת 12, רחל אדרי כבר עבדה בניקיון כדי לעזור בפרנסת משפחתה. כעובדת שק"ם בבסיס צאלים היא ידועה כ"אמא של החיילים" וקיבלה אות הצטיינות על מסירותה. אבל שום דבר בחייה לא הכין אותה לשבת שבו היא ובעלה שרדו 17 שעות בשבי המחבלים בביתם באופקים. עכשיו היא משחזרת את היממה המטלטלת, ומנסה להתמודד עם העובדה שכל המדינה מכירה אותה

# data[].attributes.attachment_link.title
כך הפכה רחל אדרי, האמא של החיילים בצאלים, לגיבורה של כולנו

# data[].attributes.attachment_link.description
כשהייתה ילדה בת 12, רחל אדרי כבר עבדה בניקיון כדי לעזור בפרנסת משפחתה. כעובדת שק"ם בבסיס צאלים היא ידועה כ"אמא של החיילים" וקיבלה אות הצטיינות על מסירותה. אבל שום דבר בחייה לא הכין אותה לשבת שבו היא ובעלה שרדו 17 שעות בשבי המחבלים בביתם באופקים.

# data[].attributes.headline
המסתערב שהציל את אשתו מהטבח במסיבה

# data[].attributes.subject
המסתערב שהציל את אשתו מהטבח במסיבה

# data[].attributes.body
שני שרון- בחרתי בסיפור זה משום שהוא נותן לנו קצת תקווה בכל האסון הכבד שהיה.

שמראה על העם שלנו, על האנושיות, הגבורה, והדחף לפעול בשביל לחיות.

על אנשים שהיו אמיצים וגיבורים ועשו הכל בשביל להציל כמה שיותר נפשות ואפילו תחת סכנה וסיכוי לשלם מחיר כבד.

חלקם שרדו לספר וחלקם הלכו כגיבורים.

בסיפור זה למסתערב הייתה מטרה אחת בראש והיא לחלץ את אשתו, בלי לחשוב פעמיים הוא לקח מה שהיה לו ויצא למשימה שידע שלא בטוח יחזור ממנה.

# data[].attributes.attachment_link.title
"חיים שלי, יורים עליי": המסתערב שהציל את אשתו מהטבח במסיבה | חדשות 13

# data[].attributes.attachment_link.description
סיפור הגבורה של קצין משמר הגבול שיצא בשבת לחלץ את אשתו מהתופת במסיבת הטבע כאילו נלקח מסרט: המסע ללב אזור הלחימה, אינספור קרבות הירי מטווח אפס - והמחבלים שחיסל עד שהתאחד עם אהובתו הפצועה והציל אותה: "ירו עליי צרורות. אמרתי 'שמע ישראל ופתחתי באש. לא הייתי מוכן לעצור עד שאמות"

# data[].attributes.headline
בן רובינשטיין

# data[].attributes.subject
בן רובינשטיין

# data[].attributes.body
לוטן שרר- בחרתי בגיבור זה מאחר שהוא אחד הראשונים שנלחם בשדרות.

# data[].attributes.attachment_link.title
"עמד מול המחבלים פנים אל פנים": סיפור הגבורה של סמ"ר בן רובינשטיין ז"ל

# data[].attributes.body
אריה אדזר- בחרתי בסרטו זה כי זה אחד מיני רבים שהגן על הבית. תרתי משמע.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי

# data[].attributes.attachment_link.title
חיסל 14 מחבלים והציל את משפחתו: "המחבל הוריד את ה-RPG ויריתי בו"

# data[].attributes.body
יובל אדזר- בחרתי בסיפור זה כי הוא נלחם לבד נגד הרבה מחבלים, חיסל את רובם. הוא אמיץ בעיניי. הוא הראשון שקפץ בכיסופים.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי

# data[].attributes.attachment_link.title
קרב של איש אחד: עידו התעורר לזוועות בכיסופים - ויצא להילחם לבדו

# data[].attributes.body
זיו כהן- בחרתי בגיבור זה כי זה סיפור מרשים על אב שהוא גם שוטר שקיבל הודעה מהבת שלו על פריצת מחבלים בקיבוץ כפר עזה ומיד פעל, התארגן ויצא להגן על הבית.

# data[].attributes.attachment_link.title
סיפור הגבורה המדהים של קצין המשטרה שהציל את ביתו ו-3 ילדים נוספים

# data[].attributes.headline
אוהד ברוורמן

# data[].attributes.subject
אוהד ברוורמן

# data[].attributes.body
חושן מטמוני- בחרתי בסרטון זה כי הוא הקריב את חיי מול עשרות מחבלים והציל רבים.

# data[].attributes.attachment_link.title
גיבור ישראל: "נלחמנו מבית לבית" | חרבות ברזל ברגע של חכמה

# data[].attributes.headline
סמ"ר מילואים ד'

# data[].attributes.subject
סמ"ר מילואים ד'

# data[].attributes.body
אגם יחיה- בחרתי בכתבה זו, מפני שסמ"ר מילואים ד' בחר להציל לבדו זוג קשישים תוך בית בוער, ובהמשך הוא נפצע משלושה כדורים ברגלו, עשה לעצמו חסם עורקים בעצמו והמשיך בלחימה בזמן שמפקד היחידה שלו ולוחמים אחרים סביבו נהרגו, הוא המשיך להילחם.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מלחמה בדרום. צה"ל מפרסם עוד 5 סיפורים מפעימים מתוך הקרב על העוטף בו לוחמים וקצינים חתרו למגע בקור רוח מוחלט, תוך אומץ לב ונחישות רבה מול עשרות מחבלים והביאו לשחרור הישובים בעוטף.

סמ״ר (מיל׳) ד׳, לוחם ביחידת לוט״ר

עם פתיחת הלחימה, סמ"ר ד' חתר למגע והגיע ליישוב בארי. כשהגיע ליישוב ראה מולו בית בוער, ד' התקרב לבית כדי לבדוק האם יש בו אנשים וחילץ לבדו זוג קשישים מתוך הבית הבוער תוך הרגעתם בקור רוח מוחלט.

בהמשך, סמ"ר ד' יחד עם יחידתו וכוחות משייטת 13 נתקלו במחבלים. במהלך ההיתקלות סמ"ר ד׳ נפגע משלושה כדורים ברגליו. תחת אש, הוא ביצע על עצמו חוסם עורקים תוך כדי שחבריו מחזיקים לו את הרגליים. במקביל, סמ"ר ד' גילה אומץ לב והמשיך לירות ולהילחם. בסיום האירוע חולץ לבית החולים סורוקה.

בזמן הלחימה, מפקד היחידה שלו ולוחמים אחרים סביבו נהרגו וסמ"ר ד' המשיך להילחם.

סמ"ר י', לוחם בסיירת נח"ל

סמ"ר י' היה במוצב סופה כאשר מחבלים פשטו עליו.

לאחר שמפקד הפלגה נהרג באירוע ההיתקלות, י' לקח את הפיקוד על כתפיו והוביל את ההיתקלות עם המחבלים. יחד עם שלושה מחבריו, הצליח י' למנוע מכ-20 מחבלים לחדור ולפרוץ את הש"ג הראשי. לאחר שהמחבלים הצליחו לפרוץ דרך הש"ג האחורי, י' שימש ככוח מכוון למסוקי קרב שהגיעו לתגבר ולעזור בלחימה, וניהל את החברת והכוונת הכוחות המתגברים. לאחר שהכוחות חברו אליהם, בעקבות פציעתו של חברו של י׳ מירי, יצא י' לחלץ את הפצוע ואף פינה עם עוד שניים מחבריו את מפקד הפלגה שנהרג ליד המוצב.

(סמ"ר י׳ היה אותו הלוחם אשר ניטרל את המחבלים באירוע בו נהרג רס"ן בר פלח ז״ל ובהמשך גם קיבל על פעולתו צל"ש.)

רס״ן א׳, מפל״ג במגלן

רס"ן א׳, מפקד פלוגה ביחידת מגלן, הגיע לשדרות באותו הרגע ששמע על החשד למחבלים. מיד עם החשד, נסע א' למקום באופן עצמאי.

בדרך לנקודה פגש לוחם מג״ב ואיחד איתו כוחות. כאשר א' ראה למולו שתי בנות שמתחבאות לא חשב פעמיים, הוא הביא להן את המפתחות לאוטו שלו ואמר להן: ״קחו אותו ותסעו מפה״.

רס"ן א׳ התחיל לבצע סריקות במושב יכיני שם נתקל במחבלים. בהיתקלות ניטרל י' שניים מהמחבלים, א׳ נפצע מכדור בידו ובבטנו וכעת הוא מאושפז במצב יציב.

סגן א׳, מפקד צוות ביחידת אגוז

סגן א׳ סגר שבת באיו״ש כאשר הוקפץ במפתיע בשבת ב06:30 בבוקר יחד עם הצוות שלו לגזרת העוטף.

א' וצוותו הגיעו ישר למוצב כיסופים. כשהגיעו למוצב, הבינו שיש 15 מחבלים שלכדו תצפיתניות בחדרים ובחמ״ל, א׳ הבין שעליו ועל צוותו להילחם ולהשיג שליטה על המוצב והחל בקרב. במהלך קרב של מספר שעות, הם הצליחו להשתלט על המוצב, לחסל את כל המחבלים והתצפיתניות חולצו. במהלך הקרב נהרגו שלושה מחייליו של א׳ והוא נפגע מכדור שחדר מהכתף עד לבטנו.

סמ"ל חביב טיאב, חפ״ק סמאו״ג 80

סמ"ל חביב טיאב הגיע יחד עם סגן מפקד אוגדה 80, מפקד לוט״ר אילת ושלושה לוחמים נוספים לקיבוץ סופה ביום שבת בבוקר בזמן שהתקיים קרב עם מחבלים במוצב סופה. חביב, הסמאו״ג ושלושת לוחמי לוט״ר אילת, היו היחידים בקיבוץ סופה ובמשך מספר שעות הדפו ונלחמו עם מחבלים בקיבוץ, כאשר יש בידיהם נשק קל בלבד.

חביב והכוח נלחמו מול עשרות מחבלים והצליחו להדוף אותם עד להגעת תגבור נוסף של לוחמי לוט״ר אילת.

מצאת טעות בכתבה? התוכן בכתבה מפר זכויות יוצרים שבבעלותך? נתקלת בפרסומת לא ראויה? דווח/י לנו

# data[].attributes.attachment_link.title
5 סיפורי גבורה של הלוחמים בקרב על עוטף עזה - סרוגים

# data[].attributes.attachment_link.description
סרוגים | צה"ל מפרסם עוד 5 סיפורי גבורה על לוחמים וקצינים שהגיעו לגזרת עוטף עזה, חתרו למגע בקור רוח מוחלט, ותוך אומץ לב ונחישות רבה נלחמו בעשרות לוחמים והצילו מאות אזרחים

# data[].attributes.headline
אורי לוקר ז"ל

# data[].attributes.subject
אורי לוקר ז"ל

# data[].attributes.body
מיתר נחמיה- בחרתי בסיפור גבורה זה כי הוא נרצח כשהוא הגן על התושבים של נתיב העשרה. יהי זכרו ברוך

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
אחד מחללי צה״ל במלחמת ״חרבות ברזל״ הוא אורי לוקר, בן 19 מפרדס חנה, ששירת כלוחם בגדוד 51 בחטיבת גולני. משפחתו מעידה עליו שמאז ומתמיד רצה לעשות שירות משמעותי כלוחם בצבא.

״תמיד חינכנו את בנינו לאהבת המולדת, לנתינה, לערכים ולשירות צבאי משמעותי. הם הכירו את כל המור״קים, ביתנו היה מלא בספרי המלחמות שקראו, ובאופן קבוע היינו מטיילים בשבילי ישראל. לקראת כיתה יב׳, כשקיבלו צו ראשון, לבנים לא היה אף ספק שישרתו כלוחמים. על אף שהיה תמיד ברור להם שיהיו לוחמים בצנחנים כמו אביהם - בכיתה יב׳ אורי שינה את דעתו, והחליט שהוא רוצה להתגייס לגולני. הוא נכח בהרצאה בית ספרית של ברוך בן יגאל, אביו של עמית בן יגאל ז״ל לוחם גולני, שנהרג בפעילות מבצעית״, אימו אורית לוקר מספרת.

״בהרצאה ברוך סיפר על מורשת הקרב של בנו עמית, ובסיומה הבן שלי אמר לו ״אתה הולך לעזור לי, אני רוצה להיות בגולני כמו הבן שלך״. כתבנו מכתב, העברנו לברוך - ולאחר זמן מה הוא הודיע לאורי שהתקבל לגולני. איך הוא כל כך התרגש ושמח. הוא התגייס באוגוסט - לפני כשנה וחודשיים. לא היה קל והוא בקושי היה נמצא בבית - אך אף פעם לא קיטר. הוא היה נגביסט בפלוגה א׳, וחלם אף לעבוד בשב״ כ אחרי הצבא״.

״הוא שירת במוצב זיקים בעוטף עזה והפעם האחרונה שדיברנו איתו הייתה ביום שישי, לאחר שהוא חזר משמירה ואמר לנו ש״משעמם לו בעזה״. בבוקר יום שבת השחור, הוא התקשר לאחיו התאום תמיר שלא הספיק לענות, ובשעה 6:30, חשכו עיניי כשהבנתי ששוגרו אלפי רקטות לדרום, ושנכנסו מחבלים לשטח ישראל. חייגנו לאורי, אך הוא כבר לא ענה ונכנסנו לפאניקה, הרגשנו שאנחנו בתוך סרט רע. לא הבנו למה הוא לא יוצר קשר, הלב דפק והרגשנו רע״, מתארת האם.

״מהרגע שהוא לא ענה לנו ביום שבת, הרגשתי כאילו פתחו לי את הבטן והוציאו לי את הנשמה מהגוף, כאילו אורי מרחף מעליי״, מתאר תמיר, אחיו התאום של אורי ז״ל. ״הרגשתי וידעתי שהוא לא בחיים יותר, ועד לאותו רגע שבו הרגשתי בליבי שהוא מת ושאין לי אח תאום יותר - פקפקתי באמירה שיש לתאומים חיבור מיוחד״.

״אחה״צ התקשרנו למ״פ שהבטיח שיחפש אותו - ויחזור אלינו עם תשובה. המ״פ לא צלצל שוב, וזה הדליק אצלנו נורה אדומה. כל הלילה לא הייתה תשובה מה איתו, ולא היה שום סימן, היינו עם כדורי הרגעה כל הלילה והבטן כאבה מדאגה. בעלי תיאר לעצמו מה קרה לו, ומשעה 5:00 בבוקר של יום ראשון, ישב בכניסה לבית כי אמר ש״לו לא ידפקו בדלת מהצבא״״.

״כשהייתי בתוך הבית, שמעתי את הצעקה של בעלי אייל, וראיתי שלושה קצינים יוצאים מהרכב שבישרו לנו שאורי נפל בהיתקלות עם מחבלים. מאותו הרגע - הרגשנו שנגמרו לנו החיים״, מספרת אימו.

למוצב שאורי שירת בו בעוטף עזה, התקבל דיווח על חדירת מחבלים באזור זיקים - ומיד הוא, חברו והמ״מ שלהם נסעו לציר שבו נכנסו המחבלים. השלושה נסעו בג׳יפ ממוגן בניסיון להציל את הלוחמים בטנק וב״נמר״ שכבר נפגעו מהמחבלים, ועל מנת לחסום את כניסתם ליישוב נתיב העשרה שסמוך לציר. ״כשהגיעו לנקודה, הם אינם ידעו שנכנסים מאות מחבלים מכל הכיוונים - ונקלעו לקרב של מעטים מול רבים. הם החלו לחסל את המחבלים ולמשוך שעה בקרב מולם - בעת שהיו שלושתם בלבד מול רבים. שלושתם נפלו בהיתקלות. אורי נפל כמו גיבור - בעת שהגן על חבריו ועל תושבי נתיב העשרה״, מספרים בני משפחתו.

״הוא היה ילד תמים בן 19 - עם המון חלומות שאהב את המדינה הזו כל כך. הוא היה מלא בשמחת חיים ורצה רק לטרוף אותם. הוא היה אוהב לצאת למסיבות, לשחק כדורגל, ואהב את הקבוצה מכבי חיפה. הייתה לו בת זוג בשם מיקה, ולשניהם היו חלומות גדולים יחד לאחר הצבא. הוא רצה לטוס איתה יחד לדרום אמריקה - ותמיד אמר לה שאם הוא יישאר בחיים אחרי השירות, הם יתחתנו״, מספרת אימו.

״לאורי יש אח תאום בשם תמיר - הם נולדו רבע שעה אחד אחר השני. אני זוכרת שכשהוא נולד, הניחו אותו בין ידיי עם עיניים ורודות, והחלטתי לקרוא לו אורי - מלשון אורית. הוא חלק ממני. היה לנו קשר כל כך מיוחד, דאגתי והגנתי עליו כל הזמן״.

״כל החיים הייתי רגיל לזה שיש לי אח תאום, ואני לא מצליח לעכל את זה עוד שסחבתי את הארון שלו״, מוסיף אחיו. ״היו לנו שיחות על כך שאם יקרה משהו בצבא לאחד מאיתנו, נדאג לאמא ואבא ולא נעזוב אותם. אמרנו שננציח זה את זה - אך לא תיארתי לעצמי שזה מה שיקרה באמת. לא אשכח בחיים שהוא התקשר אליי 3 שעות לפני שנהרג ואני לא עניתי, ולכל החיים - אזכור שזו השיחה האחרונה מאחי״.

״אורי כל כך אהב את החיים - לבלות עד הבוקר, לצחוק, לטייל בטבע, לשמוע שירים בפול ווליום ברכב. כל החיים עשינו הכול יחד - שיחקנו כדורגל, היו לנו חברים משותפים, בבית הספר היינו באותה הכיתה״, מוסיף. ״זה מבלבל ומוזר שביום אחד מודיעים לך שאחיך לא בחיים יותר״.

״הוא אהב מוזיקה ושירים, והיה שר תמיד את השיר ״תתארו לכם״ של שלמה ארצי. במהלך השבעה, שלמה ארצי הגיע יחד עם הנכד שלו לנחם אותנו - כי ידע שאורי אהב אותו כל כך. הוא שר את השיר האהוב עליו בבית שלנו, והנכד שלו ניגן על הגיטרה של אורי. שרנו כולנו יחד לזכרו. זה היה מרגש״, אורית האם הוסיפה.

״הבן שלי אמנם קבור - אך עדיין חי בנפש שלי. אני מבינה כעת למה אומרים חללי צה״ל, כי יש לי חלל עצום בגוף מאז שהוא לא כאן״, מתארת אימו. ״אנחנו נעשה הכול כדי שלא ישכחו את בני ואת סיפור הגבורה שלו, שלא ישכחו שהוא כל כך אהב את החיים - ואת המדינה שהגן עליה. ליבנו עם כל המתים ועם המשפחות שלהם״.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
מלחמת חרבות ברזל

# data[].attributes.attachment_link.title
״בגופו הגן על תושבי נתיב העשרה״ - סיפור הגבורה של אורי לוקר ז״ל

# data[].attributes.attachment_link.description
לוקר ז"ל מפרדס חנה, שירת כלוחם בגדוד 51 בחטיבת גולני ונפל בקרב בכניסה לקיבוץ נתיב העשרה כשניסה להגן על תושבי המקום: "נקלעו לקרב של מעטים מול רבים"

# data[].attributes.headline
הנס של כרם שלום

# data[].attributes.subject
הנס של כרם שלום

# data[].attributes.body
הילה דרעי- הם היו 4 בכיתת הכוננות, מתוכם נשארו שניים. בחרתי בסרטון זה, כי בזכותם נמנע אסון גדול. אבא שלי ואלי עבדו יחד והייתי בכרם שלום מספר פעמים בחיי.

# data[].attributes.attachment_link.title
הנס של כרם שלום: הגבורה והתושיה של כיתת הכוננות שחיסלה את המחבלים והצילה את היישוב מטבח

# data[].attributes.body
עדן קיפניס- בחרתי בסיפור זה כי הוא הציל אנשים מהמסיבה ברעים. הוא עשה מספר סבבים, הוא נכנס לתוך עזה ויצא משם בחזרה למסיבה. ובסבב השלישי, הוא נרצח. יהי זכרו ברוך.

# data[].attributes.attachment_link.title
גיבור ישראל: בן שמעוני הי"ד הציל אנשים רבים במסיבה ברעים עד שנרצח

# data[].attributes.headline
מיקי- תושב נחל עוז

# data[].attributes.subject
מיקי- תושב נחל עוז

# data[].attributes.body
טל אביב- בחרתי בסיפור גבורה זה כי זהו סיפור שהתחברתי אליו בפרוץ המלחמה. הוא פשוט היה ממש לחוץ כשכל הדברים קרו, אבל הוא היה בעל קור רוח והוא ידע שאם הוא לא יתקדם אז הסיפור שלו ייגמר לא טוב.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי

# data[].attributes.attachment_link.title
חיסל 14 מחבלים והציל את משפחתו: "המחבל הוריד את ה-RPG ויריתי בו"

# data[].attributes.body
יואב אלון- בחרתי בסיפור זה כי הוא היה מאבטח במסיבה והוציא משם הרבה פצועים וכך הציל אותם.

# data[].attributes.attachment_link.title
"אני הולך לסיים את החיים - אנסה להפיל כמה שיותר": סיפור הגבורה המרתק של אלקנא פדרמן שאיבטח את המסיבה

# data[].attributes.body
אנג'לוס יב5

# data[].attributes.attachment_link.title
לוחמי הימ"מ בשחזור ראשון של הקרב ההירואי בשדרות בו חיסלו עשרות מחבלים

# data[].attributes.headline
הציל 120 מהמסיבה ברעים

# data[].attributes.subject
הציל 120 מהמסיבה ברעים

# data[].attributes.body
ארבל קרשין

# data[].attributes.attachment_link.title
הגיבור שהציל לא פחות מ-120 צעירים במסיבה ברעים

# data[].attributes.headline
מתן אברג'יל- יהי זכרו ברוך

# data[].attributes.subject
מתן אברג'יל- יהי זכרו ברוך

# data[].attributes.body
סיון כהן- בחרתי בסרטון זה כי לא כל אחד היה קופץ על אימון כדי להציל אחרים

# data[].attributes.attachment_link.title
קפץ על הרימון - והציל את חבריו: סיפור הגבורה של מתן אברג'יל הי"ד

# data[].attributes.attachment_link.description
רב"ט מתן אברג'יל הי"ד, לוחם גולני בן 19 מהיישוב חרמש שבשומרון, נפל בקרב מול חמאס ביום ראשון שעבר. אב...

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
אריאלה שטרנבך מרסקי

# data[].attributes.attachment_link.title
״צוות אלחנן״ - תיעוד ראשון של החילוץ ההירואי מבארי

# data[].attributes.headline
דדי שמחי- תא"ל שחילץ את גופת בנו והציל את חבריו

# data[].attributes.subject
דדי שמחי- תא"ל שחילץ את גופת בנו והציל את חבריו

# data[].attributes.body
אור גולדשטיין- בחרתי בסיפור כי אני חושבת שמה שמעיד על הבן אדם זה מה שהוא עושה ברגעי אמת.

גיא שמחי העיד על עצמו שהוא גיבור, בעל לב גדול.

גיא שמחי הקריב את חייו, ונלחם, כדי להציל את האנשים שהוא אוהב.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
מאיר תורג’מן

# data[].attributes.attachment_link.title
תא”ל במיל′ דדי שמחי חילץ את גופת בנו: ”חיבקתי אותו. הוא הציל 14 חברים”

# data[].attributes.attachment_link.description
גיא שמחי, לוחם בסיירת צנחנים, נהרג בקיבוץ רעים אחרי שהפגין גבורה ושמר על חבריו מפני מחבלים שפרצו לדירה. הוא התעקש להישאר מחוץ לממ”ד ולהילחם למרות שלא החזיק בנשק. אביו, נציב כבאות והצלה לשעבר, הגיע בכוחות עצמו לקיבוץ והוציא את גופת בנו: ”חיבקתי אותו. בחייו הוא הציל את חיי חבריו”

# data[].attributes.headline
אופיר ליבשטיין- ראש מועצת שער הנגב ז"ל

# data[].attributes.subject
אופיר ליבשטיין- ראש מועצת שער הנגב ז"ל

# data[].attributes.body
חן ישר- בחרתי בסיפור גבורתו של ראש המועצה אופיר ליבשטיין שנרצח בבוקר של ה7 באוקטובר כאשר יצא להגן על אזרחיו בגופו.

בחרתי בסיפור זה מכיוון שהשם היחיד שהכתבים ידעו להגיד באותה העת והסיפור הגבורה הראשון שהתגלה היה אופיר ליבשטיין.

אני זוכרת טוב את אותו הבוקר שהדלקנו טלוויזיה והיו שעות של חוסר ידע מצד העיתונאים באולפן, ומבעד לכל חוסר האונים, חוסר הידע היו את אלה שבחרו לקום ולהקריב את חייהם למען משפחתם.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
איתמר אייכנר

# data[].attributes.attachment_link.title
″ילדים יגדלו על גבורתו”: יישוב אופיר יוקם בעוטף, על שמו של ראש המועצה שנרצח

# data[].attributes.attachment_link.description
אופיר ליבשטיין נרצח כשיצא להגן על קיבוץ כפר עזה ב-7 באוקטובר: ”הוא היה מנהיג”. לפני חודשים אחדים החליטה הממשלה על הקמת יישוב חדש בעוטף, חנון. כחצי שנה לאחר מכן, ולאחר הטבח, שונה שמו לאופיר: ”נמשיך לבנות ולשקם”

# data[].attributes.headline
סמ"ר ענר שפירא ז"ל

# data[].attributes.subject
סמ"ר ענר שפירא ז"ל

# data[].attributes.body
מיה רין- בחרתי בסיפור הגבורה של ענר שפירא זל שהדף 7 רימונים מתוך מיגונית מלאה בחבריו ואנשים שהוא לא הכיר.

בחרתי דווקא בסיפור גבורה זה מכיוון שגבורתו והאומץ היוצא דופן שלו הדהים אותי כי זאת הקרבה וגם בסוף הוא הגן בגופו על חלק מהאנשים שהיו במיגונית.

# data[].attributes.attachment_link.title
סמ"ר ענר שפירא ז"ל הדף 7 רימונים ונהרג: "הוא הפך את שעת הגורל - לשעת ייעוד"

# data[].attributes.headline
נריה אהרון נגארי ז"ל

# data[].attributes.subject
נריה אהרון נגארי ז"ל

# data[].attributes.body
שחר כהן- נריה ,

ילד מלא אור ואהבה ,תמיד אזכור אותך עם החיוך היפה שלך והמיוחד, תמיד אמרת לי שיש לי נשמה מיוחדת ויופי פנים מיוחד שאי אפשר לשכוח .

תמיד פיזרת אהבה בעולם, תודה על הזכות לרקוד איתך לשמוח איתך

ולזכות בחיוביות והטוב שיש בך .

מלאך גיבור !

תמיד אזכור אותך נריה ❤️

# data[].attributes.attachment_link.title
סיפור הקרב של נריה נגארי הי"ד

# data[].attributes.headline
סא"ל אור בן יהודה- מפקדת גדוד קרקל- הצלת מוצב סופה

# data[].attributes.subject
סא"ל אור בן יהודה- מפקדת גדוד קרקל- הצלת מוצב סופה

# data[].attributes.attachment_link.title
N12 - נשים, גיבורות המלחמה על הבית

# data[].attributes.attachment_link.description
תצפיתניות, טנקיסטיות, לוחמות עזות נפש: המתקפה הרצחנית של חמאס צרבה את התרומה הנשית לתוך האתוס של צה”ל ומדינת ישראל • אף אחד לא יפקפק בהן יותר • דעה