# data[].attributes.body
Într-un stat întemeiat pe ordinea de drept, instituţia contenciosului administrativ reprezintă
„forma democratică de reparare a încălcărilor săvârşite de către organele şi autorităţile
administrative, de limitare a puterii arbitrare a acestora, de asigurare a drepturilor individuale ale
administraţilor”, sau, mai sintetic, „forma juridică de apărare a particularilor – persoane fizice sau
juridice – împotriva abuzurilor administraţiei publice”.

# data[].attributes.body
Contenciosul administrativ reprezintă, sintetic,
ansamblul de reguli juridice privind soluţionarea pe cale jurisdicţională a litigiilor administrative.
Etimologic, noţiunea derivă din latinescul contendo, contendere, care evocă ideea unei înfruntări
prin luptă, în sens metaforic însă, adică între interese contrarii.

# data[].attributes.body
Legea contenciosului administrativ nr.554/2004 defineşte contenciosul administrativ ca
“activitatea de soluţionare, de către instanţele de contencios administrativ competente potrivit legii
organice, a litigiilor în care cel puţin una dintre părţi este o autoritate publică, iar conflictul s-a
născut fie din emiterea sau încheierea, după caz, a unui act administrativ, în sensul prezentei legi,
fie din nesoluţionarea în termenul legal ori din refuzul nejustificat de a rezolva o cerere referitoare
la un drept sau la un interes legitim” (art.2 alin.1 lit.f).

# data[].attributes.headline
Condiţii de admisibilitateale acţiunii în contencios administrativ

# data[].attributes.subject
Condiţii de admisibilitateale acţiunii în contencios administrativ

# data[].attributes.body
Legea precizează pentru început, făcând
aplicarea art.52 din Constituţia republicată în 2003, faptul că “orice persoană care se consideră
vătămată într-un drept al său ori într-un interes legitim, de către o autoritate publică, printr-un act
administrativ sau prin nesoluţionarea în termenul legal a unei cereri, se poate adresa instanţei de
contencios administrativ competente, pentru anularea actului, recunoaşterea dreptului pretins sau
a interesului legitim şi repararea pagubei ce i-a fost cauzată”, şi că “se poate adresa instanţei de
contencios administrativ şi persoana vătămată într-un drept al său sau într-un interes legitim
printr-un act administrativ cu caracter individual, adresat altui subiect de drept”.

# data[].attributes.attachment_caption
 este un act unilateral, este emis de autorităţile publice ,scopul emiterii actului administrativ este executarea sau organizarea executării legii.

# data[].attributes.headline
 Condiţia ca obiectul acţiunii să îl constituie ilegalitatea unui act administrativ sau a formelor asimilate acestuia.

# data[].attributes.subject
 Condiţia ca obiectul acţiunii să îl constituie ilegalitatea unui act administrativ sau a formelor asimilate acestuia.

# data[].attributes.headline
Legitimarea procesuală pasivă în contencios administrativ – condiţie de admisibilitate a acţiunii.

# data[].attributes.subject
Legitimarea procesuală pasivă în contencios administrativ – condiţie de admisibilitate a acţiunii.

# data[].attributes.body
Conceptul de “autoritate publică”292. Noţiunea de autoritate publică este prefigurată
parţial de Constituţie, chiar dacă nu într-un mod unitar; astfel, titlul III cuprinde autorităţile
publice din clasicele puteri ale statului, în timp ce alte articole din legea fundamentală
desemnează şi ele autorităţi publice, cum ar fi Avocatul poporului, Curtea Constituţională,
Curtea de Conturi.În sensul legii contenciosului administrativ însă, pentru a putea fi considerată o autoritate
publică, o anumită entitate trebuie să întrunească trei caracteristici:
a) să fie organ de stat sau al unităţilor administrativ teritoriale;
b) să acţioneze în regim de putere publică.
c) acţiunea ei să aibă ca scop satisfacerea unui interes legitim public

# data[].attributes.body
Termenul “persoană vătămată” este definit ca desemnând orice persoană titulară a
unui drept ori a unui interes legitim, vătămată de o autoritate publică printr-un act administrativ
sau prin nesoluţionarea în termenul legal a unei cereri. Sunt asimilate persoanei vatamate si
grupul de persoane fizice, fara personalitate juridica, titular al unor drepturi subiective sau
interese legitime private, precum si organismele sociale care invoca vatamarea prin actul
administrativ atacat fie a unui interes legitim public, fie a drepturilor si intereselor legitime ale
unor persoane fizice determinate.În definiţia legală dată noţiunii de “persoană vătămată” în art.2 alin.1 lit.a se
pot identifica trei părţi distincte:
a) persoana vătămată este în primul rând o persoană fizică sau juridică titulară a unui
drept (subiectiv), definit în altă secţiune ca fiind “orice drept prevazut de Constitutie, de lege sau
de alt act normativ, caruia i se aduce o atingere printr-un act administrativ”.b) În al doilea rând, sunt asociate persoanelor vătămate şi grupurile de persoane fizice.
Intenţia legiuitorului a fost aceea de a crea un fel de acţiune colectivă, întemeiată pe comunitatea
de drepturi şi interese vătămate, exercitată în comun de mai multe persoane fizice