# data[].attributes.headline
Єлисаветградська дорога

# data[].attributes.subject
Єлисаветградська дорога

# data[].attributes.body
На початку була лише Єлисаветградська дорога

Як писав у своїй книзі ”Град Святого Николая” краєзнавець Юрій Крючков, спочатку вулиця Соборна була лише продовженням Єлисаветградської дороги. Та й самої назви Соборна ще не було.

Вулиця розпочиналась від Інгульського узвозу, тягнулась лише три квартали і закінчувались у базарної площі, яка була розташована на розі сучасних Потьомкінської та Великої Морської.

До початку 20-х років 19-го століття це була транзитна вулиця, де єдиною примітною будівлею була поштова станція. Щодо забудови, то на Соборній в ті часи не було гарних багатоповерхових будівель. Юрій Крючков, вивчаючи плани міста за 1795 і 1797 роки відзначав, що й забудована вона була менше, ніж інші міські вулиці. Там можна було побачити звичайні хати та пустки навколо них.

# data[].attributes.headline
Зміна статусу і “велике будівництво” на Соборній

# data[].attributes.subject
Зміна статусу і “велике будівництво” на Соборній

# data[].attributes.body
Для Соборної все змінилося за години адмірала Грейга. Вулиця Адміральська, яка на той час вважалася головною вулицею Миколаєва, починає втрачати позиції і основного торговельного центру міста. Кам'яні лавки забрало морське відомство, а торговельні грецькі ряди з часом почали руйнуватися. Щоб не відбудовувати старого, адмірал Олексій Грейг вирішив перенести всю торгівлю на вулицю Соборну. Тим більше, що там уже проходив зручний торговельний тракт. На розі вулиць Соборної Потьомкінської за наказом Грейга збудувати торговельні ряди.

У 1833 році Грейг вирішив продовжити вулицю Соборну аж до Купецької пристані. Тод у Миколаєві поступово розвивається морська торгівля. Тож товар із барж одразу доставляли до торговельних рядів на Соборній. Але справжня слава головної вулиці Миколаєва прийшла на Соборну, коли місто очолив фон Глазенап. Миколаїв відкрили для іноземців Тож варто було подумати, а як тепер виглядатиме головна вулиця міста. Тож на Соборній вирішили навести лад. Починаючи з 1865 року на вулиці скупили всі пустки та старі будинки. Останні знесли. На їхньому місці почали споруджувати дво- та триповерхові будинки. Вони належали багатим містянам, як мали у Миколаєві по кілька подібних споруд.

На перших поверхах розміщували магазини з різним магазином. Відкривалися ремісницькі майстерні.
Через те, що командування Чорноморським флотом із Миколаєва перенесли до Севастополя, вулиця Адміральська залишила втратити свій статус головної вулиці міста. Нею стала Соборна. Крім того, вона ще й була парадним в'їздом у Миколаїв.

Отже, до початку Першої світової війни вулиця Соборна була сучасним міським центром. Як вказував у книжці “Град Святого Миколая” Юрій Крючков, на Соборній у 1915 році було 23 приватні будинки, 4 готелі та 40 магазинів.

# data[].attributes.headline
Радянський період і часи незалежності

# data[].attributes.subject
Радянський період і часи незалежності

# data[].attributes.body
Ці часи розпочалися з перейменування вулиці. Як тоді було прийнято, головні вулиці у містах називались однаково Радянські. Миколаїв не став виключенням.. До окупації Радянська майже нічим не відрізнялася від дореволюційної. Проте, відступаючи, радянські війська підірвали на Соборній-Радянській все, що змогли. Вдруге її руйнували під час відступу нацисти. Тож історичних будівель до нашого часу на цій вулиці збереглося дуже мало.

Вулиця в радянський період не лише змінила назву, а й стала значно коротшою. Після будівництва Палацу суднобудівників, а зараз це обласний Палац культури, Радянська закінчувалась біля його сходинок. Інша її частина стала вулицею Корабелів.
Ще 50-х роках минулого століття Радянською курсували трамваї. Але після того, як колії прибрали, вулиця стала пішохідною. І досі Соборна, яка повернула собі стару назву, є найдовшою пішохідною вулицею України. До 2018 року на ній встановлювали й головну ялинку Миколаєва.

# data[].attributes.headline
Адмірал, а за сумісн

# data[].attributes.body
Адмірал, а за сумісництвом і перший військовий губернатор Миколаєва, Микола Грейг, висунув ідею створення астрономічної обсерваторії. Метою якої було забезпечення Чорноморського флоту морехідними картами, навчання моряків та офіцерів орієнтування за зірками. Архітектором виступив Федір Вуншу. Місцем під будівництво обрали найвищу точку у місті – Спаський курган. Будівництво завершилося 1829 року завдяки архітектору Людвігу Опацькому.

Першою важливою розробкою Миколаївської астрономічної обсерваторії став каталог позицій зірок Миколаївського округу.

На початку 20 століття обсерваторія була підпорядкована Морського міністерства. У 1912 році обсерваторія стала частиною Пулковської обсерваторії. Завдання обсерваторії розширилися – крім складання карт та астрономічних орієнтирів, вчені почали займатися регулярним наглядом за Сонцем та іншими тілами Сонячної системи.

Миколаївська астрономічна обсерваторія не відстає від інших обсерваторій ні з оснащенням, ні з відкриттями. Дослідження, які проводяться в цих стінах, вносять свій внесок в історію світової астрономії. А 1821 року на базі обсерваторії було здійснено дивовижне відкриття. Миколаївські вчені виявили малу планету сонячної системи. Космічному об’єкту привласнили номер 8141.
Оскільки його відкрили Миколаївські науковці, то їм належала місія дати назви новій планеті. Не довго думаючи вчені назвали малу планету – Миколаїв. І там вийшло, що з 1821 року довкола космосу розмістився ще один Миколаїв.

# data[].attributes.headline
Інгульський міст перебуває на шляху руху суден до доків суднобудівного заводу ім. 61-го коммунара. Його зробили розвідним саме з метою пропуску суден для ремонту чи спорудження.

# data[].attributes.subject
Інгульський міст перебуває на шляху руху суден до доків суднобудівного заводу ім. 61-го коммунара. Його зробили розвідним саме з метою пропуску суден для ремонту чи спорудження.

# data[].attributes.body
Миколаїв омиває дві річки – Південний Буг та Інгул. У місті є два мости – Варварівський та Інгульський. Обидва мости є розвідними. Середня частина Варварівського мосту повертається на місці і стає паралельно березі. А ось Інгульський міст піднімається за класичною схемою. І підйомна частина є другою за величиною підйомною частиною в Європі. Більше за Інгульський міст, тільки міст у Роттердамі, який обігнав свого українського побратима на шість метрів.
Урочисте відкриття мосту відбулося 6 листопада 1981 року за присутності міської влади, преси та городян. Довжина Інгульського мосту становить 422 метри, а ширина майже 19 метрів. Міст має пішохідну частину з обох боків посту та проїжджу частину з тролейбусною лінією. Міст повідомляє між собою мікрорайон Соляні та передмістя та Миколаїв. Підйомна частина моста має вертикальну однокрильну конструкцію і її довжина становить 76 метрів.

З пішохідної частини мосту відкривається вид на доки заводу, набережну частину та пляж.

# data[].attributes.headline
Про Одеські катакомб

# data[].attributes.body
Про Одеські катакомби чув напевно кожен українець. Але про Миколаївські катакомби мало хто знає навіть серед місцевих. На жаль, у міру зростання міста багато входів у катакомби, підземні зали та коридори були зруйновані і канули в часі.

# data[].attributes.headline
Заснований Миколаїв 

# data[].attributes.body
Заснований Миколаїв був у 1789 році. Його першим військовим губернатором став князь Микола Грейг.

# data[].attributes.headline
Імовірно, катакомби 

# data[].attributes.body
Імовірно, катакомби виникли під час російсько-турецької війни. Через їхню появу в такий важкий час, виникло безліч легенд і теорій щодо справжнього призначення миколаївських катакомб. Практично всі теорії так чи інакше підтверджують одна одну. Через це виділити одну теорію, яка б виглядала найправдоподібнішою.

Одна з теорій стверджує, що катакомби це лише частина старовинного водопроводу міста. Але тунелі катакомб знаходили в таких частинах місті, де водопроводу не було. Це мабуть одна з найбільш хистких теорій походження та призначення тунелів.

Друга версія, “турецька”, стверджує, що катакомби були створені турками для військових цілей. На підтвердження теорії служить знайдені істориками в тунелях ятагани, турецькі монети, наскельні малюнки та арабський лист. Найправдоподібніша теорія, яка породила десятки міфічних історій та казок. У місті ходили міфи про заховане в тунелях турецьке золото, про криваві ритуали в катакомбах.

Третя теорія більш приземлена. Для нових будівель місту потрібна була велика кількість каменю, і щоб не морочитися з доставкою каменю з передмістя міста, його почали добувати поруч із Миколаївським півостровом.

# data[].attributes.headline
Саме він і став прич

# data[].attributes.body
Саме він і став причиною того, що перші 45 років свого життя місто не мало назв для своїх вуликів. Перший поліцмейстер розробив та подав губернатору розроблений проект назв вулиць. З невідомих причин Грейг відхилив усі назви. І новий проект було затверджено лише 1835 року.

Протягом усього життя деякі вулиці неодноразово змінювали свої назви. Хоча є вулиці, які не лише зберегли свої перші імена, а й жодного разу їх не змінили. Це Артилерійська вулиця, Севастопольська, Набережна, Інженерна та Мала Морська.

Грейге став причиною багатьох цікавих фактів про Миколаїв. Ще один такий факт, це те, що за правління Грейга місто було оточене високою кам’яною стіною. Протяжність муру складала близько трьох кілометрів. Швидше за все, рішення побудувати оборонну стіну було пов’язане з призначенням міста – кораблебудування. На той час місто було закрите для відвідування іноземців. Ніколаєв був стратегічно важливим містом.

# data[].attributes.body
Миколаївська обсерваторія – одна з найстаріших обсерваторій Східної Європи, заснована у 1821 році як морська. З 1912 року вона стає Миколаївським відділенням Головної (Пулківської) астрономічної обсерваторії (ДАО). Історичну наукову установу включили до об’єктів Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. На сьогоднішній день обсерваторія є найстарішою на території країни.

# data[].attributes.body
І на завершення трохи історії зміни назви вулиці Соборної.

Вулиця Соборна у Миколаєві не одразу отримала свою назву. У 1824 році поліцмейстер П. Федоров запропонував адмиралу Грейгу перший проєкт назв міських вулиць. Соборна там вказана як Єлисаветградська за назвою дороги. Проте, Грейг увесь проєкт забракував. У 1835 році з назвами вулиць більше повезло поліцмейстеру Автономову. Адмирал Михайло Лазарев затвердив його проєкт, і Соборна стала Соборною.

Перша спроба перейменувати головну вулицю Миколаєва була зроблена у 1882 році. Її запропонували назвати Олександрівською у пам’ять вбитого імператора Олександра ІІ. Губернатор Пєщуров не погодився. Але Соборна таки стала Олександрівською в 1915 році, хоча й не надовго.

Як ми вже зазначали, з приходом радянської влади вулиця стала Радянською. Ця назвала протрималась до 2015 року.
Під час декомунізації вулиці повернули її першу назву Соборна.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Николай Осадчий

# data[].attributes.attachment_link.title
Миколаїв Інгульский Міст / Николаев Ингульский Мост

# data[].attributes.headline
 Крючков, Ю.С. Олексій Самуїлович Грейг та її час: адмірал, особистість, людина / Ю.С. Крючків. - Миколаїв: Вид-во Ірини Гудим, 2008. - 480 с.

# data[].attributes.subject
 Крючков, Ю.С. Олексій Самуїлович Грейг та її час: адмірал, особистість, людина / Ю.С. Крючків. - Миколаїв: Вид-во Ірини Гудим, 2008. - 480 с.

# data[].attributes.body
"Олексій Самуїлович Грейг та його час: а дмірал, особистість, людина".

Глава з книги

«Вписати громадянином міста назавжди»