# data[].attributes.headline
Що таке туризм?

# data[].attributes.subject
Що таке туризм?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Тури́зм - тимчасовий виїзд особи з місця постійного проживання в оздоровчих, пізнавальних, професійно-ділових чи інших цілях без здійснення оплачуваної діяльності в місці перебування.

Туризм проявляється як форма суспільного споживання специфічних благ, послуг та товарів, що об'єктивно розвинулась внаслідок соціологізації відтворювальної функції, утворивши галузь діяльності зі створення цього специфічного продукту та організації його споживання, яка за кінцевим призначенням та характером діяльності належить до споживчих галузей господарства.

- особа, яка здійснює подорож по Україні або до іншої країни з не забороненою законом країни метою перебування на термін від 24 годин до одного року без здійснення будь-якої оплачуваної діяльності та із зобов'язанням залишити країну або місце перебування в зазначений термін. Любителя подорожувати стали називати туристом десь наприкінці XIX століття. Запозичене з французької мови слово носило тоді дещо глузливий відтінок, наближаючись за значенням до "гультяя" та "швенді". Трохи пізніше настільний енциклопедичний словник витлумачив туризм як "подорож задля власної насолоди, розваги".

Туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо);

Супутні туристичні послуги та товари - послуги та товари, призначені для задоволення потреб споживачів, надання та виробництво яких несуттєво скоротиться без їх реалізації туристам;

Характерні туристичні послуги та товари - послуги та товари, призначені для задоволення потреб споживачів, надання та виробництво яких суттєво скоротиться без їх реалізації туристам;

Просування туристичного продукту - комплекс заходів, спрямованих на створення та підготовку до реалізації туристичного продукту чи туристичних послуг (організація рекламно-ознайомлювальних подорожей, участь у спеціалізованих виставках, ярмарках, видання каталогів, буклетів тощо);

Місце продажу (реалізації) туристичних послуг - країна, в якій зареєстровано відповідний суб'єкт господарювання, що реалізує туристичний продукт;

Місце надання туристичних послуг - країна, на території якої безпосередньо надаються туристичні послуги.

Всю історію розвитку туризму можна розділити на чотири основні етапи: Перший - з найдавніших часів до 1841 року - це початковий етап розвитку туризму.

Другий - з 1841 року до 1914 року - етап становлення організованого туризму.

Четвертий - з 1945 року до наших днів - етап масового туризму та глобалізації туристичної індустрії.

Цілком очевидно, що попередницею сучасної туристичної, у нинішньому розумінні цього слова, подорожі була будь-яка мандрівка, яку здійснювали наші предки. Основними чинниками, що спонукали наших предків мандрувати, були:

потреба освоєння нових територій, зручних для проживання та різних видів діяльності;

людська цікавість, бажання пізнати навколишній світ.

В результаті розвитку суспільства, виникнення товарно-грошових відносин, розподілу праці та виокремлення осіб, що не були зайняті в суспільному виробництві та управлінні, з'явилися категорії людей, які постійно подорожували. Для першого етапу розвитку подорожей і туризму були характерні такі риси:

Розвиток торгівлі, що, в свою чергу, сприяє соціально-економічному розвиткові суспільства і задоволенню потреб людини в пізнанні навколишнього світу, інших народів, налагодженню економічних, культурних та політичних відносин між ними. З історії ми знаємо, що багато купців були водночас і мореплавцями, і вченими (зрозуміло, в тогочасному розумінні цього слова). Серед них можна назвати відомого мореплавця, венеціанського купця XIII ст. Марко Поло, який залишив нащадкам книгу спогадів, що правдиво змальовувала культуру та побут народів Сходу та довгий час була керівництвом для складення географічних карт.

Розвиток різних релігій також сприяв розвиткові подорожей в різні епохи, особливо в епоху Середньовіччя. Виконання вірянами релігійних призначень, прочанство сприяли тому, що для прочан створювалися необхідні умови для проживання, харчування, транспортування та ознайомлення зі святинями (своєрідне екскурсійне обслуговування). Тобто це були ті ж самі послуги, якими забезпечувалися в подальшому туристи. Прикладом цього може бути Києво-Печерська лавра, яка мала для обслуговування прочан у XVII ст. аптеку, бібліотеку церковних книг, трапезну та "гостинні будинки", своєрідні готелі. Також прочани були однією з найбільш захищених категорій подорожніх, у питаннях збереження здоров'я та життя. Цьому сприяли сам статус прочанина та різні заходи, до яких вдавалися організатори прочанства (різні релігійні ордени та місії; наприклад, організацією прочанства займався Мальтійський орден).

Розвиток культури і мистецтва. Природно, що з'явилася певна категорія подорожніх з метою ознайомитися зі звичаями, культурою та визначними пам'ятками мистецтва, а також дещо інша категорія мандрівників: ті, що прагнуть отримати освіту в інших країнах, вивчити або вдосконалити іноземні мови.

Пізнання людиною природи призводить до відкриття нових земель, місць з унікальним кліматом, цілющих якостей мінеральних джерел, які можуть поліпшувати здоров'я людини. Це сприяло розвиткові подорожей з метою оздоровлення.

Збільшення частки вільного часу в суспільстві є також важливим чинником, який сприяв появі туризму. Адже вільний час надає людині не тільки можливість відновлення своєї життєвої сили, а й змогу раціонально і корисно використати свій вільний час для пізнання навколишнього світу, займатись улюбленою справою та виховувати дітей та молодь, використовуючи досвід і досягнення минулих поколінь.

У стародавньому світі основними мотивами подорожей були:

Поширеними засобами пересування були водний транспорт та використання тварин, але більшість подорожніх пересувалася пішки.

Водний транспорт досяг високого рівня розвитку в античні часи. Морські кораблі в ту епоху вже були достатньо досконалі, щоб плавати на великі відстані. Тому поблизу морів швидко розвивалися держави. Жодному морю не призначалось такої славетної долі, як Середземному. Чимало цивілізацій розвинулись на його берегах, досягли вершин могутності, слави та величі, залишивши нащадкам свої надбання в культурі, архітектурі, науці тощо.

Основними категоріями населення, представники яких стали першими туристами, були дворяни. Для молодих дворян своєрідний " гранд-тур " по Європі був доповненням до основної освіти, і вони його здійснювали перед тим, як розпочати свою професійну або політичну кар'єру.

Однак, до середини XIX ст. відмінною рисою подорожей залишався примітивізм засобів переміщення. Типові диліжанси доби Просвітництва були малокомфортними засобами пересування. Ось що пише про них сучасник: "Короб вузький, і місця там такі тісні, що кожен просить сусіду повернути йому ногу або руку, коли треба виходити. Якщо на лихо мандрівник виявиться з великим животом або широкими плечима... доводиться кректати або тікати".

Об'єднувало всіх мандрівників те, що вони відносились до суспільної меншості, яка мала привілейований статус у суспільстві. Основна ж маса населення проживала свій вік, майже нікуди не виїжджаючи, бо не мала для цього ні коштів, ні відповідної мотивації.

Але певний прогрес все ж таки був. На виробництві скорочувався робочий час та збільшувалась частка вільного, наявність якого є однією з умов, що дозволяють здійснювати подорожі, і це було значним соціальним здобутком і дозволило в майбутньому, в XIX-XX ст., залучати до туризму зайняті категорії населення.

Збільшення кількості тих, хто подорожував заради задоволення, діяло як стимул розвитку інфраструктури для подорожніх, збільшення комфортності мандрівок. І в цьому відношенні в епоху Просвітництва в країнах Європи відбувалися суттєві зміни.

Томас Кук ( 1808- 1893), виходець зі злиденної англійської сім'ї, зробив справжнє відкриття. Він започаткував один із найприбутковіших видів бізнесу, на якому сьогодні багатіють не тільки окремі фірми, але й цілі держави. Т. Кук започаткував туристичну діяльність в сучасному розумінні цього слова й усе, що стоїть за цією діяльністю: маршрут, квитки, готелі, путівники, дорожні чеки. А починалося все прозаїчно. Кук, будучи бідним баптистом, оголосив війну алкоголізму та палінню. Саме п'яниць та курців він зробив першими туристами. Пили тоді багато, і це було не випадково. З XVIII ст. англійське законодавство, щоб протистояти імпорту іноземного бренді, заохочувало перегонку спирту вдома. Робітники у великих промислових містах майже поголовно напивалися до нестями дешевим джином.

Успіх Кука, на його думку, а також за переконанням клієнтів його агентства, полягав у тому, що Кук особисто супроводжував туристів в усіх подорожах. Формула дуже проста: багато хто з пасажирів вперше подорожували залізницею, дуже хвилювались за своє здоров'я, а також за збереження свого майна. Для таких туристів Кук був немов батьком рідним, інструктував їх, втішаючи і демонструючи особисту, впевненість. Преподобний Бенджамен Амстронг з Норфолка свідчив, що за ті 14 років, які подорожував з компанією Кука, він навіть не чув про жодний неприємний інцидент.

Наступною ціллю Кука стала боротьба з палінням. В листопаді 1842 р. сім'я Кука переїхала до Лейстера. Тоді ж його дружина відкрила готель, в якому замість алкогольних напоїв продавався сік. І всюди висіли таблички: "Палити заборонено". В готелі розповсюджували журнал "Противник паління", який пропонував на противагу "поганому тютюну" захопливі подорожі в товаристві людей, які відмовилися від "поганого алкоголю". Клієнтура зростала, і Кук уклав контракт з управлінням залізниці про регулярне постачання пасажирів. Запропоноване ним гасло "Залізничні дороги - для мільйонів!" прикрашало вітрини магазинів, огорожі та ліхтарні стовпи. Залізничні дороги за це надавали Куку знижки, які дозволяли організовувати розважальні подорожі навіть для людей з дуже обмеженими фінансовими можливостями. Тому клієнтів були не сотні, а тисячі. Екскурсії та подорожі Кука ґрунтувалися на принципі: "Отримання максимальної вигоди для максимальної кількості людей за мінімальну вартість". Була ще одна обставина, яка сприяла справі Кука: в 1840 р. профспілки домоглися щорічних відпусток для робітників та середнього класу, які виявились зовсім не готовими до такої розкоші. Вони просто не знали, чим зайнятися у вільний час. Кук підказав: під час відпустки треба займатися туризмом.

Влітку 1845 р. Томас Кук організував першу розважальну подорож, без проповідей та утримань, на спецпоїзді з Лейстера до Ліверпуля і назад. Кук вирішив одразу відмовитись від незручних вагонів третього класу, зарахував комфорт і безпеку до рангу пріоритетів. Перед тим, як продати квитки всім охочим, Кук сам проїхав по маршруту, оглянув міста, в яких планував робити зупинки, і вперше запропонував мандрівникам дорожні чеки (аналоги яких були знайомі ще з часів тамплієрів), знамениті згодом як "чеки Кука", які гарантували захист мандрівників від дорожньої крадіжки. Намагаючись зробити свої тури комфортними і цікавими для своїх клієнтів, Кук видав у 1845 р. "Довідник для мандрівника" про подорожі із Лейстера у Ліверпуль.

Головна складність, з якою Кук зіткнувся цього разу, - нагодувати та розмістити на ночівлю одночасно понад 700 туристів. Проте підготовча робота не обмежувалась договорами, які були укладені з власниками готелів. Для своєї першої поїздки, а втім, як і для всіх наступних, Кук видав невеликий путівник з розповіддю про всі визначні пам'ятки, які туристи зможуть побачити. Успіх перевершив найоптимістичніші очікування. Ще під час рекламної компанії попит на квитки був такий високий, що виникла необхідність найняти два поїзди замість одного.

Далі почалися зовсім чудеса менеджменту. В 1846 р. Кук відправився до Шотландії, щоб розробити маршрут для любителів творчості Вальтера Скотта та Роберта Бернса. Їх читав і цитував майже кожен мешканець Великої Британії. Розрахунок безпомилковий: фанатичний читач обов'язково забажає "доторкнутися руками" до казкового світу улюблених творів. Кук був першим, хто це зрозумів і перетворив у життя цю ідею, одну з найкасовіших ідей майбутнього туристичного бізнесу. Після видання путівника по Шотландії Кук у першому ж потязі відвіз 350 осіб.

Освоївши маршрути по Шотландії, Ірландії, Північному Уельсу, острову Мен, Кук пішов далі. Він запропонував кільком великим землевласникам центральної Англії відкрити їх замки та парки простим людям для огляду. Робітникам це буде цікаво, вважав Кук. Першим відгукнувся герцог Ротлендширський, який відкрив туристам свій заміський замок. За ним потягнулись деякі інші знатні особи.

У 1847 р. була створена туристична фірма Thomas Cook and Son ("Томас Кук і син"), яка проіснувала до початку XXI століття.

У 1851 р. у лондонському Гайд-парку був збудований великий павільйон для торговельно-промислової виставки. Дізнавшись про це, Томас Кук вирішив, що виставка могла б бути цікавою людям, які займаються промисловою діяльністю, а також простим робітникам і споживачам представлених товарів, і дітям для задоволення пізнавальних інтересів. Протягом трьох місяців Кук їздив по країні, організовував спеціальні клуби для працівників, вносячи щотижневу невелику оплату. Член клубу отримував квиток до Лондона і назад (в цьому Куку допоміг його старий друг і компаньйон Джон Еліс, директор залізниці в центральній Англії), а також харчування і ночівлю.

Грандіозний план був широко розрекламований в щойно-створеному Куком журналі "Екскурсант", який проіснував до Другої світової війни. Дякуючи зусиллям Томаса Кука, виставку відвідали 3 тис. учнів з Лейстера, Нотінгема і Дербі. Спланувавши дитячі екскурсії до столиці, Кук був особливо обережний: на станції дітей та вчителів зустрічала череда омнібусів, фургонів, кебів, які відправляли дітей до Гайд-парку та очікували весь день, щоб доставити їх назад на вокзал. Результат діяльності був значний: завдяки Куку, виставку відвідали понад 165 тис. осіб.

У 1865 р. Кук "відкрив" для співвітчизників Новий Світ, а для американців - батьківщину їх предків. Американське відділення фірми очолив син Кука - Джон Мейсон Кук, вірний соратник батька в усіх його справах. Агентство Thomas Cook and Son надавало американським туристам той самий набір послуг, що й англійцям, у тому числі й послуги, пов'язані з відвідуванням торговельно-промислових виставок.

Регулярне пароплавне сполучення між Нью-Йорком і Лондоном було встановлено у 1838 році. В 1866 р. Т. Кук організував туристичні подорожі для двох груп до США. П'ятитижнева подорож, яка була здійснена у 1877 р. на пароплаві "Квейкер Сіті", поклала початок регулярними морським круїзам в Америку. Одним з перших американських клієнтів компанії став Марк Твен, який описав свої подорожі в подорожніх нотатках "Простаки за кордоном" і "Пішки по Європі". М. Твен був так захоплений агентством, що порекомендував президенту Гранту скористатися послугами фірми.

Марк Твен продовжував традиції європейських письменників, таких як Лоренц Стерн, який написав "Сентиментальну подорож до Франції та Італії", - книгу, що зіграла значну роль у зміні мотивації щодо подорожей. Також відомі літературні твори - описи подорожей: "Подорож із Парижа в Єрусалим" Шатобріана, "Прогулянки Римом" Ф. Стендаля, "Подорож на Схід" Ламартіна, "Подорож в Єгипет" О. Дюма (1839); "Подорож в Росію" Т. Готьє; "Книга подорожей" Г. Флобера (1845). Наприклад, італійські записки Г. Флобера являли собою своєрідний каталог картин, скульптур та інших творів мистецтва, які письменник побачив в музеях і художніх галереях, а також опис архітектурних пам'яток Помпеї, Риму, Ватикану, Флоренції. Флобер описував етнографічні та історико-культурні аспекти розвитку країн, які відвідував.

Дуже цікавими та докладними були описи подорожей О. Дюма, який, на відміну від Флобера, підмічав усілякі пікантні подробиці в традиціях та звичаях певних територій і цим привертав увагу туристів до описаних країн.

У грудні 1868 р. фірма запропонувала англійцям послуги в організації подорожі на прощу до Святої землі. Вперше християни могли здійснити подорож до своїх головних святинь настільки комфортно та безпечно. 60 осіб перетнули пустелю з караваном: 65 верхових коней везли туристів, 87 коней разом з великою кількістю мулів та віслюків були завантажені всім необхідним, пілігримів супроводжували 77 співробітників фірми, серед яких були озброєні карабінами охоронці з вартовими собаками. Прочани були у захваті від такого обслуговування. Представники знаменитих європейських родин буквально завалили Кука проханнями про організацію для них аналогічних поїздок. Після повернення з Палестини короля Сербії і кількох російських князів до Кука звернувся спадкоємець англійської корони принц Уельський (майбутній король Едуард VII), побажавши відправити на прощу до Гробу Господа своїх синів, Альберта та Георга (майбутнього короля Георга V).

Прем'єр-міністр Великої Британії Гладстон дав Куку спеціальне завдання: освоїти для багатих англійців екскурсійні маршрути по Індії, а для багатих індійців - по Англії. Гладстон вірив, що туризм допоможе налагодити дружні відносини між жителями колонії і метрополії. В індійському офісі Кука не було відбою від клієнтів. У 1878 р. генерал-губернатор Індії граф Дафферін звернувся до Кука з проханням організувати для мусульманського населення регіону хадж (ходіння на прощу) до Мекки.

У 1872 році Кук організував перший навколосвітній круїз, в ньому взяли участь 10 осіб. Для того, щоб об'їхати земну кулю запланованим маршрутом, групі знадобилось 222 дні. В наш час цей шлях можна подолати за тиждень.

У 1890-і роки сім'я Куків першою організувала поїздки через усю Європу в Азію на поїзді по Транссибірській магістралі.

Після смерті Т. Кука у 1893 р. власниками його компанії стали його три сини. Бізнес компанії розрісся і включав наприкінці XIX ст. три основні напрями: туризм, банківську справу і перевезення вантажів морськими суднами.

Пізніше, у 1931 р. компанія Thomas Cook and Son злилася з компанією Wagon Lit Company, яка займалась перевезенням пасажирів у спальних вагонах експрес-потягом по Європі.

Після закінчення другої світової війни уряд Великої Британії придбав основні права на компанію Thomas Cook and Son. За станом на початок XXI ст. її співвласниками були Thrust Houses Forte Automobile (найбільша компанія в індустрії гостинності Великої Британії) та асоціація Automobile Association of Britain. Компанія Thomas Cook and Son мала на межі XX і XXI ст. 5 відносно незалежних основних підрозділів, більше як 625 офісів, в ній було зайнято близько 10 тис. співробітників по всьому світу. Вона вважається однією з найбільших в галузі туризму, хоча діяльність цієї знаменитої компанії не обмежується наданням туристичних послуг.

Період з 1918 до 1929 рр. більшість істориків вважає "золотим десятиліттям" розвитку краєзнавства та екскурсійної діяльності в Радянському Союзі.

У наступні десять років також швидко розвивалися організаційні форми туристичної діяльності в СРСР, поширювався самодіяльний туризм.

У 1928 р. за рішенням Наркомпросу було створено акціонерне товариство "Радянський турист" ("Совтур"), яке стало активно витискати приватні туристичні контори та бюро. Для вступу в товариство необхідно було придбати акцію "Совтура" вартістю 1 крб. Сто акцій давали їх власникові право голосу в акціонерному товаристві.

"Радянський турист" почав створювати свою матеріальну базу та розробляти нові туристичні маршрути по всій території Радянського Союзу, створюючи тим самим мережу власних турбаз, санаторіїв, будинків відпочинку, орендуючи готелі в курортних містах. "Совтур" був першою організацією, яка почала реалізовувати ідеї планового туризму. Через рік після створення "Совтур" вже пропонував платні путівки по 29 маршрутах по всій країні, аж до Паміру.

Важливу роль в розвитку масового самодіяльного туризму зіграв комсомол ( ВЛКСМ), який займався організацією дозвілля молоді.

У 1946 р. було створено ЮНЕСКО як міждержавну організацію, що займалась питаннями освіти, науки і культури. Саме силами ЮНЕСКО в 1950-ті роки була розроблена програма розвитку туризму ЕКОСОС, спрямована на перетворення туризму на галузь економіки, яка розвивається найшвидше.

У 1975 р. ліквідовано МСОТО і створено Всесвітню туристичну організацію ( ВТО), до складу якої на початку XXI ст. входило більше ніж 120 держав. Генеральна асамблея ООН визнала за ВТО статус міжнародної організації, яка координує розвиток міжнародного туризму. Штаб-квартира ВТО перебувала в Мадриді.

Статут ВТО було прийнято 27 вересня 1975 р., а з 1980 року ця дата відзначається як Всесвітній день туризму.

Згідно зі статутом ВТО, її основними цілями є:

стимулювання розвитку туризму як засобу росту економічних показників;

розвиток туризму як чинника миру та взаємного співробітництва між країнами;

реалізація посередництвом туризму прав людини на відпочинок і свободу пересування незалежно від раси, статі, мови та релігії;

зосередження уваги на країнах, що розвиваються, в сфері туризму;

проведення науково-дослідної роботи в сфері туризму.

ВТО прийняла ряд важливих для туризму декларацій, серед яких:

Манільська декларація "Про туризм у світі" (Філіппіни 1980 р.);

"Документ Акапулько" (Мексика, 1982 р.);

"Хартія туризму" і "Кодекс туриста" (Софія, Болгарія, 1985 р.);

Гаазька "Декларація про туризм" (Голландія, 1989 р.).

Туризм - як правило, мандрівки пішки чи з допомогою різних засобів пересування суходолом і водними шляхами належать до туризму в широкому значенні слова. З розповсюдженням у 20 ст. комунікаційних засобів і збільшенням моторизації та зростанням добробуту туризм став одним з головних елементів відпочинку і важливим фактором життя з суспільного, господарського і культурного погляду. Виділяють декілька підходів до класифікації туризму:

1. За географічним принципом:

2. За напрямком туристичного потоку:

3. За метою поїздки:

Рекреаційно-оздоровчий

Розважальний туризм

Подієвий туризм

Професійно-діловий туризм

Науково-пізнавальний (конгресний)

Спортивний відпочинок

Шоп-тури

Пригодницький (екстремальний)

Паломницько-релігійний

Ностальгічний

Екотуризм

Екзотичний

Елітарний

4. За джерелом фінансування:

5. За способом пересування:

6. За засобами розміщення:

7. За учасниками:

Індивідуальний

Сімейний

Груповий

Корпоративний.

8. За тривалістю:

Короткотривалий

Довготривалий.

9. За інтенсивністю потоку:

10. За організованістю:

Організований

Неорганізований.

Світове готельне господарство нараховує близько 350 тис. готелів, якіпредставлені більше 1,6 млн сучасних номерів. За цього їх кількість зростає щорічно у середньому на 3 - 4 %.

Індустрія туризму - сукупність різних суб'єктів туристичної діяльності (готелі, туристичні комплекси, кемпінги, мотелі, пансіонати, підприємства харчування, транспорту, заклади культури, спорту тощо), які забезпечують приймання, обслуговування та перевезення туристів.

Серед сучасних географів та економістів дедалі частіше спостерігають тенденцію до виокремлення специфічної міжгалузевої структури, яка є в складі господарства держави, - індустрії туризму.

Індустрія туризму впродовж останніх десятиліть стала однією з найважливіших сфер економіки, забезпечуючи десяту частину всього світового валового продукту.

У майбутньому індустрія туризму роботизується

Згідно рейтингу Всесвітньої Організації Туризму, Україна займає 8 місце у світі за кількістю туристичних візитів. Країну щороку відвідують більше 20 мільйонів туристів (25,4 млн у 2008 р.), в першу чергу із країн східної Європи, а також західної Європи, США і Японії.

Щороку Україну відвідують понад 17 мільйонів туристів (18,9 млн іноземних громадян у 2006), насамперед з Росії та Східної Європи, а також Західної Європи та США. Структура в'їзного потоку за країною походження виглядає таким чином: країни СНД - 11,9 млн осіб (63 % загального в'їзного потоку), країни ЄС - 6,3 млн осіб (33 %), решта країн - 0,6 млн осіб (4 %).

Невід'ємною складовою світового туристичного процесу є вітчизняна туристична галузь. Попри всі політичні та соціально-економічні негаразди останніх років індустрія туризму стала тією галуззю народного господарства України, яка з року в рік без залучення державних дотацій стабільно нарощує обсяги виробництва туристичного продукту.

Туризм в Україні може і повинен стати сферою реалізації ринкових механізмів, джерелом поповнення державного та місцевих бюджетів, засобом загальнодоступного і повноцінного відпочинку та оздоровлення, а також ознайомлення з історико-культурною спадщиною та сьогоденням нашого народу і держави.

Пріоритетним видом туризму для України залишається іноземний (в'їзний) туризм як вагомий чинник поповнення валютними надходженнями державної скарбниці та створення додаткових робочих місць.

Нині Україна має понад 4,5 тис. закладів розміщення туристів і відпочивальників на 620 тис. місць, але вони потребують модернізації та реконструкції відповідно до міжнародних стандартів. Крім того, підтримання в належному стані потребують і рекреаційні зони, пам'ятки культури та архітектури України, інші об'єкти туристичних чи екскурсійних послуг.

В Україні здійснює свою діяльність галузева громадська організація Туристична асоціація України, діяльність якої схвалена указом президента України.

За кордоном про негативний вплив туризму багато пишуть і говорять, і там навіть створюються "опозиційні" туризму організації. Зокрема, англійська організація Tourism Concern ("Стурбованість туризмом"), заснована в 1989, співпрацює з урядами і проводить широку роз'яснювальну роботу серед місцевого населення про зворотний бік "хлібосольного" бізнесу.

Недарма туризм зараховують до індустрії, адже він робить негативний вплив на довкілля в тій же мірі, що й інші види промисловості. Шум, тверді відходи, сміття, стічні води, забруднення повітря створюють санітарні проблеми і впливають на здоров'я місцевого населення. Журнал "Наша планета" (Our planet), орган ООН за програмою охорони довкілля, наводить такі дані: у середньому кожен пасажир круїзного судна в Карибському регіоні "виробляє" щодня 3,5 кг сміття, у той час як кожен житель того ж регіону на березі "виробляє" його майже в чотири рази менше - 0,8 кг.

Напрямком туризм займаються:

Київський національний університет імені Тараса Шевченка,

Київський національний лінгвістичний університет

Національний педагогічний університет ім. М. П. Драгоманова,

Кам'янець-Подільський національний університет ім. І. Огієнка,

Київський національний торговельно-економічний університет,

Київський університет туризму, економіки і права,

Київський національний університет культури і мистецтв,

Національний авіаційний університет,

Національний університет харчових технологій,

Інститут Туризму ФПУ,

Львівська комерційна академія,

Львівський державний університет фізичної культури,

Львівський інститут економіки і туризму

Львівський національний університет імені Івана Франка,

Чернігівський національний технологічний університет,

Ужгородський національний університет,

Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя,

Полтавський університет економіки і торгівлі,

Прикарпатський інститут імені Михайла Грушевського,

Черкаський національний університет імені Богдана Хмельницького,

Дрогобицький державний педагогічний університет,

Таврійський Національний Університет ТНУ,

Дніпропетровський національний університет імені Олеся Гончара,

Університет імені Альфреда Нобеля, м.Дніпро,

Херсонський Державний Університет,

Запорізький національний університет,

Запорізький Класичний приватний університет,

ДНВЗ Одеський коледж економіки права та готельно-ресторанного бізнесу

Тернопільський національний економічний університет

Івано-Франківський навчально-науковий інститут менеджменту ТНЕУ

Харківський Національний Економічний Університет імені Семена Кузнеця

та інші вищі навчальні заклади України.

Головними факторами, що створюють небезпеку від туризму, є:

Непорядність турфірм, що організують відпочинок

Вулична злочинність, масові заворушення у місці перебування туриста

ДТП на дорогах

Небезпечні природні фактори у місці перебування туриста (неякісна питна вода, урагани, землетруси, небезпечні риби у морі тощо)

Географія туризму : навч. посіб. / С. П. Кузик; Львів. нац. ун-т ім. І. Франка. - К. : Знання, 2011. - 271 c.

Економіка готельного господарства і туризму : Навч. посіб. / Т. І. Ткаченко, С. П. Гаврилюк; Київ. нац. торг.-екон. ун-т. - К., 2005. - 180 c.

Економічне оцінювання туристичної привабливості території : монографія / О. В. Музиченко-Козловська. - Л. : Новий Світ-2000, 2012. - 176 с. : табл. - (Вища освіта в Україні). - Бібліогр.: с. 149-158 (198 назв). - ISBN 978-966-418-199-7

Екскурсознавство : Навч. посіб. / І. М. Чагайда, С. В. Грибанова; Федерація профспілок України, Ін-т туризму. - К., 2004. - 240 c. - Бібліогр.: 118 назв.

Енциклопедичний словник-довідник з туризму / Автори-укладачі: В. А. Смолій, В. К. Федорченко, В. І. Цибух. Передмова В. М. Литвина. - К.: Видавничий Дім "Слово", 2006. - 372 с. - ISBN 966-8407-55-5 (онлайн-версія)

Енциклопедія українознавства / Наукове товариство імені Шевченка. - Париж, 1955-2003.

Замковий туризм в Україні : навч. посіб. / М. Й. Рутинський; Львів. нац. ун-т ім. І.Франка. - К. : Центр учб. л-ри, 2007. - 432 c. - Бібліогр.: с. 423-430.

Історія екскурсійної діяльності в Україні : Навч. посіб. для студ. вищ. навч. закл. / В. К. Федорченко, О. М. Костюкова, Т. А. Дьорова, М. М. Олексійко; Київ. ун-т туризму, економіки і права. - К. : Кондор, 2004. - 166 c. - Бібліогр.: с. 160-163.

Історія туризму : навч.посібник для вищ. навч. закладів культури і мистецтв III-IV рівнів акредитації / Л. М. Устименко, І. Ю. Афанасьєв. - К. : Альтерпрес, 2005. - 320 с. - (Серія "Бібліотека професійного менеджера"). - Бібліогр.: с. 257-261. - ISBN 966-542-268-5

Маркетинг туристичних послуг : навч. посіб. / Н. Є. Кудла; Львів. ін-т економіки і туризму. - К. : Знання, 2011. - 351 c. - (Вища освіта XXI ст.). - Бібліогр.: 113 назв.

Менеджмент туристичної індустрії : Навч. посіб. / І. М. Школа, Т. М. Ореховська, І. Д. Козьменко, І. Р. Лощенюк, Р. В. Кравчук. - Чернівці : Кн.-ХХІ, 2005. - 596 c.

Міжнародний туризм і сфера послуг : підруч. / М. П. Мальська, Н. В. Антонюк, Н. М. Ганич; Львів. нац. ун-т ім. І.Франка. - К. : Знання, 2008. - 661 c. - Бібліогр.: с. 496-498. - ISBN 978-966-346-327-8 (читати он-лайн)

Організація сільського туризму в агросадибах : навч. посіб. / М. Х. Шершун, С. І. Веремеєнко, Т. М. Микитин, Б. М. Берташ, С. В. Щесюк; Рівнен. держ. гуманітар. ун-т, Громад. орг. "Рівнен. центр маркетинг. дослідж.". - Рівне : Волин. обереги, 2016. - 234 c. - Бібліогр.: с. 179-182.

Організація та планування діяльності туристичних підприємств: теорія та практика : навч. посіб. для студ. вищ. навч. закл. / М. П. Мальська, О. Ю. Бордун ; Львів. нац. ун-т ім. І. Франка. - К. : ЦУЛ, 2012. - 246, [2] с. - Бібліогр.: с. 243-246 (71 назва). - ISBN 978-611-01-0292-6

Організація туристичного обслуговування : підручник / М. П. Мальська, В. В. Худо, Ю. С. Занько ; Львів. нац. ун-т ім. І. Франка. - К. : Знання, 2011. - 275 c.

Релігійний туризм : термінол. слов.-довід. / [авт.-упоряд. Т. І. Божук]. - Львів : Укр. бестселер, 2010. - 152 с. : іл. - Бібліогр.: с. 133-135 (56 назв). - ISBN 978-966-2384-04-8

Сільський зелений туризм для підвищення кваліфікації фахівців сфери сільського зеленого туризму : навч. посіб. / Т. П. Кальна-Дубінюк, О. А. Локутова, І. П. Кудінова, Л. Х. Рибак, В. В. Самсонова; Нац. ун-т біоресурсів і природокористування України. - Київ : Лисенко М.М., 2016. - 639 c.

Словник-довідник з географії туризму, рекреалогії та рекреаційної географії / Бейдик О. О. - К.: Палітра, 1998. - 130 с.

Спортивний туризм: довідник / Войтенко С. М., Совик Л. А., Ковбій Н. М. Вінницький національний аграрний університет. - Вінниця, 2012.

Сучасні різновиди туризму : підручник / Ф. Ф. Шандор, М. П. Кляп. - К. : Знання, 2013. - 334 с. (читати он-лайн)

Теоретичні проблеми туризму: суспільно-географічний підхід : монографія / С. Кузик; Львів. нац. ун-т ім. І.Франка. - Л., 2010. - 254 c.

Туризм: бізнес-процеси, ціни і ціноутворення : монографія / Н. О. Сагалакова; Київ. нац. торг.-екон. ун-т. - Київ, 2016. - 415 c.

Туризм у Львові: реалії та перспективи розвитку / Н. І. Горбаль, В. М. Ліпей, З. В. Спольська // Вісн. Нац. ун-ту "Львів. політехніка". - 2014. - № 790. - С. 36-41.

Туристичне країнознавство : навч. посіб. для ВНЗ / А. Ю. Парфіненко. - Х. : Бурун книга, 2009. - 288 c.

Туристичними шляхами Прикарпаття : зб. наук. пр. / І. О. Бочан, Р. Я. Берест, М. З. Боднарчук, Н. М. Лисик, О. І. Бегей; Львів. ін-т економіки і туризму. - Л. : Вид-во Львів. політехніки, 2012. - 178 с.

Туристично-рекреаційні ресурси Львівської області : монографія / О. О. Клапчук; МОНМС України, Львів. ін-т економіки і туризму. - Івано-Франківськ : Фоліант, 2012. - 192 c. - Бібліогр.: 143 назви.

Устименко Л. М., Афанасьєв І. Ю. Історія туризму. Навчальний посібник. - К.: Альтерпрес, 2005. - 320 с.: іл. (читати он-лайн)

Спутник туриста. - Москва: Физкультура и спорт, 1970. - 336 с.

# data[].attributes.attachment_link.description
Тури́зм - тимчасовий виїзд особи з місця постійного проживання в оздоровчих, пізнавальних, професійно-ділових чи інших цілях без здійснення оплачуваної діяльності в місці перебування. Туризм проявляється як форма суспільного споживання специфічних благ, послуг та товарів, що об'єктивно розвинулась внаслідок соціологізації відтворювальної функції, утворивши галузь діяльності зі створення цього специфічного продукту та організації його споживання, яка за кінцевим призначенням та характером діяльності належить до споживчих галузей господарства.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Спорт-Марафон

# data[].attributes.attachment_link.title
Организация питания в пешеходных и горных походах

# data[].attributes.headline
Пішохідний туризм

# data[].attributes.subject
Пішохідний туризм

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Пішохідний туризм ( англ. ), також спортивний туризм, легка хода - один з найпоширеніших видів спортивного туризму, основною метою якого є подолання групою туристів маршруту по місцевості з місця відправлення до місця прибуття за вказаний проміжок часу.

Пішохідний туризм сприяє фізичному і інтелектуальному розвитку людини, підтримці хорошої фізичної форми за рахунок певного періоду перебування в природних умовах навколишнього середовища. Маршрут пішого туризму може містити в собі програму фізичної чи спортивно-оздоровчої підготовки, ознайомлення з історією і культурною спадщиною населення регіону.

У світі існують піші стежки завдовжки у тисячі кілометрів. Наприклад, довжина Аппалачської стежки у США досягає 3500 км. Для пішохідного туризму існує багато спеціалізованого спорядження: туристичні намети, спальні мішки, трекінгові палиці, трекінгові черевики, казанки, газові пальники, компаси, GPS-навігатори і так далі.

Як правило, пішохідні туристичні походи тривають від 1-2 днів до 15-20 днів. Власне, хід по маршруту, привали, обідня стоянка, нічна стоянка ( бівуак) є найважливішими елементами для пішохідного туриста. Через декілька днів важкого маршруту може бути влаштовано 1 день відпочинку - так звана "днівка". У горах гірські туристи денний похід можуть розпочинати дуже рано вранці - в зоні сніжників та льодовиків о 4-5 ранку - коли вже є видимість від вранішнього сонця - і закінчувати в 10-12 годин дня (ранку), що пов'язано з правилами безпеки (після сходу сонця сніг і лід тане, підвищується вірогідність каменепадів, сходу лавин тощо).

Сучасні різновиди туризму: навч. посіб. / М. П. Кляп, Ф. Ф. Шандор. - К. : Знання, 2011. - 334 с. - (Вища освіта XXI століття). Рекомендовано Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України (лист №N 1/11-4223 від 26.05.11) Рекомендовано до друку Вченою радою Ужгородського національного університету (протокол № 2 від 25.02. 2010) ISBN 978-966-346-854-9 (серія) ISBN 978-966-346-730-6

# data[].attributes.attachment_link.title
Пішохідний туризм

# data[].attributes.attachment_link.description
Пішохідний туризм ( англ. ), також спортивний туризм, легка хода - один з найпоширеніших видів спортивного туризму, основною метою якого є подолання групою туристів маршруту по місцевості з місця відправлення до місця прибуття за вказаний проміжок часу. Пішохідний туризм сприяє фізичному і інтелектуальному розвитку людини, підтримці хорошої фізичної форми за рахунок певного періоду перебування в природних умовах навколишнього середовища.

# data[].attributes.headline
Спортивний туризм

# data[].attributes.subject
Спортивний туризм

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Спорти́вний тури́зм - неолімпійський вид спорту, який полягає у проходженні певних шляхів, які називають маршрутами, з подоланням природних та/або штучних перешкод (гірські вершини і перевали (у гірському туризмі) або річкові пороги (у сплавах річками)), виконання технічних прийомів, спеціальних тактичних та/або технічних завдань. Місцем туристських мандрівок можуть бути не лише поверхня Землі, але також і водна тощо.

Спортивний туризм - це специфічний вид туристсько-спортивної діяльності, головною формою якої є спортивний похід або змагання з видів туризму, ці види діяльності спрямовані на випробовування фізичних, психічних, духовних сил людини, удосконалення туристської майстерності туриста, виконання нормативів спортивних розрядів.

Спортивний туризм має за мету спортивне удосконалення в подоланні природних перешкод. Це означає удосконалення всього комплексу знань, умінь і навичок, фізичної підготовленості, необхідних для безпечного пересування людини по місцевості. Для реалізації спортивної мети здійснюють подорожі, насичені природними перешкодами, що дає змогу класифікувати їх як спортивні походи. Спортивним туризмом в Україні займається Федерація Спортивного Туризму України. Люди які займаються спортивним туризмом є спортсменами. Основною ідеєю спортивного туризму є участь спортсменів в спортивних походах, змаганнях зі спортивного туризму, експедиціях та екскурсіях.

За видами спортивний туризм поділяється на:

За організаційними формами спортивний туризм поділяється на:

За участь у спортивних походах можуть присуджуватися спортивні розряди та спортивні звання.

У* - участь, К* - керівництво ** - один похід може бути комбінований

Спортивні звання та розряди можна здобути також і на змаганнях з видів спортивного туризму.

"Спутник туриста". Москва: Физкультура и спорт. 1970 г., 336 с. (рос.)

# data[].attributes.attachment_link.title
Спортивний туризм

# data[].attributes.attachment_link.description
Спорти́вний тури́зм - неолімпійський вид спорту, який полягає у проходженні певних шляхів, які називають маршрутами, з подоланням природних та/або штучних перешкод (гірські вершини і перевали (у гірському туризмі) або річкові пороги (у сплавах річками)), виконання технічних прийомів, спеціальних тактичних та/або технічних завдань. Місцем туристських мандрівок можуть бути не лише поверхня Землі, але також і водна тощо.

# data[].attributes.headline
Військовий туризм

# data[].attributes.subject
Військовий туризм

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Військовий туризм ( воєнний туризм, мілітарі туризм, зброярський туризм) - різновид туризму, метою якого є відвідання місцевості, пов'язаної з військовими та воєнними діями.

Ідея військового туризму полягає в тому, щоб зібрати максимум інформації про різні періоди історії. В Україні до військового туризму відносять замки, і пов'язані з ними військові дії, а також Фортифікаційні споруди, місця відомих битв, ДЗОТи, ДОТи, окопи, залишки техніки, бункери, великі оборонні лінії часів І та ІІ світових воєн, музеї зброї, танки та військова техніка, місця поховання загиблих воїнів.

Військовий туризм - це туризм на місцях боїв і історичних битв для всіх зацікавлених, а також для ветеранів і родичів загиблих воїнів, відвідання існуючих та історичних військових об'єктів і полігонів, бойових морських кораблів, підводних човнів, катання на військовій техніці, стрільба зі зброї на полігонах і в тирах, участь у військових навчаннях та маневрах, перебування на полігонах як глядачів - мілітарі тур, до таких також можна віднести і тури на відвідання воєнних концтаборів та в'язниць. Військовий туризм поділяють на такі підвиди:

відвідування історичних місць і музеїв - військово-історичний туризм;

стрільба з різних видів зброї, стрітбол чи пейтбол, відвідання магазинів зброї та ножів - зброярський туризм;

життя в армійських умовах і участь у програмах військової підготовки, скаутинг, відвідання різних об'єктів і полігонів, катання на військовій техніці, польоти на військових літаках і вертольотах - мілітарі-туризм;

відвідування "гарячих" точок планети та місць бойових дій - воєнний туризм.

Найбільш динамічно розвивається військовий туризм у таких країнах, як США, Росія, Ізраїль, Франція, Україна, Чехія, Німеччина.

В Україні мілітарі туризм активно розвивається в Карпатах, зокрема в Закарпатті.

# data[].attributes.attachment_link.title
Військовий туризм

# data[].attributes.attachment_link.description
Військовий туризм ( воєнний туризм, мілітарі туризм, зброярський туризм) - різновид туризму, метою якого є відвідання місцевості, пов'язаної з військовими та воєнними діями. Ідея військового туризму полягає в тому, щоб зібрати максимум інформації про різні періоди історії.

# data[].attributes.headline
Лісовий туризм

# data[].attributes.subject
Лісовий туризм

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Лісовий туризм - багатоденна з ночівлею подорож групи людей за визначеним маршрутом з метою відпочинку, фізичного розвитку, пізнання.

Власне, ліс - це сукупність землі, рослинності, в якій домінують дерева та чагарники, тварин, мікроорганізмів та інших природних компонентів, що в своєму розвитку біологічно взаємопов'язані, впливають один на одного і на довкілля.

Туристично-рекреаційні ліси - це особлива категорія земель лісового фонду, на якій функція рекреаційного лісокористування є основною: парки, лісопарки, зелені зони міст. Важливою якісною ознакою паркових рекреаційних лісів є їх готовність до масового відпочинку, що досягається відповідним пристосуванням території, досить густою та витривалою стежково-дорожньою мережею, використанням малих форм архітектури. Якісною ознакою лісопаркових територій є переважання індивідуального відпочинку і максимальний комфорт. Особливе місце займають природно-заповідні території та об'єкти. Це заповідники і заказники різних форм та напрямів заповідання, національні природні парки, дендропарки, цінні природні об'єкти, пам'ятки природи місцевого значення, пам'ятки садово-паркової культури. Рекреаційна діяльність тут допускається тільки в тих місцях і в тому обсязі, який гарантує збереження цінних природних комплексів.

Лісовий туризм охоплює всі вікові групи населення, сприяє зниженню фізичної втоми, профілактиці захворювань, відновленню фізичного і духовного потенціалу людини. Він відбувається в парках, лісопарках, лісах зелених зон, а також в приміських і інших лісах, що використовуються для відпочинку. Базується на стаціонарних об'єктах відпочинку, а також може здійснюватись неорганізовано. Лісовий туризм об'єднує заняття спортом, включаючи спортивно-утилітарні види - мисливство, риболовлю, і здійснюється в лісах (водоохоронних і експлуатаційних), закріплених за мисливськими, риболовними і лижно-спортивними базами.

Водночас, лісовий туризм - це поєднання відпочинку зі збиранням грибів, ягід, заняттям садівництвом і городництвом на садово-дачних ділянках. З точки зору рекреаційного лісовикористання найважливішими характеристиками лісового туризму є лісистість, породний склад, бонітет, різноманітність ландшафтів, рослинного покриву, його ярусність, фітонцидність, естетичність пейзажів, частота їх змінюваності, заболоченість територій, рельєф, наявність грибних і ягідних місць, водойм, транспортна та пішохідна доступність, наявність елементів рекреаційного благоустрою, медико-географічні особливості району.

Лісовий туризм використовуються для наступних основних занять:

туризм і спорт - масовий пішохідний і лижний туризм, види лижного спорту, автотуризм, кінний спорт, спортивне та ліцензійне мисливство, спортивне орієнтування, радіоорієнтування;

загальнооздоровчий відпочинок - пішохідні прогулянки, спортивні ігри, пікнік, лижні прогулянки;

любительські промисли - збір грибів, ягід, лікарських рослин, колекцій лісових порід;

лікування кліматичне, фітолікування - відтворення фізичних і моральних сил шляхом споглядання естетичних пейзажів (відеорекреація).

Сучасні різновиди туризму: навч. посіб. / М. П. Кляп, Ф. Ф. Шандор. - К. : Знання, 2011. - 334 с. - (Вища освіта XXI століття). Рекомендовано Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України (лист №N 1/11-4223 від 26.05.11) Рекомендовано до друку Вченою радою Ужгородського національного університету (протокол № 2 від 25.02. 2010) ISBN 978-966-346-854-9 (серія) ISBN 978-966-346-730-6

# data[].attributes.attachment_link.title
Лісовий туризм

# data[].attributes.attachment_link.description
Лісовий туризм - багатоденна з ночівлею подорож групи людей за визначеним маршрутом з метою відпочинку, фізичного розвитку, пізнання. Власне, ліс - це сукупність землі, рослинності, в якій домінують дерева та чагарники, тварин, мікроорганізмів та інших природних компонентів, що в своєму розвитку біологічно взаємопов'язані, впливають один на одного і на довкілля.

# data[].attributes.headline
Гірський туризм

# data[].attributes.subject
Гірський туризм

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Гірський туризм - вид спортивного туризму, що полягає в пересуванні групи людей за допомогою мускульної сили по певному маршруту, прокладеному в гірській місцевості.

Хоча в гірському туризмі використовуються елементи скелелазіння при проходженні маршруту, не слід порівнювати його з альпінізмом. Головна відмінність полягає в тому, що метою альпініста є підйом на вершину певної категорії складності, а метою гірського туриста - проходження маршруту певної категорії складності, який включає декілька перевалів та/або вершин. Складність маршруту визначається в основному складністю (категорійністю) перевалів, що в нього входять.

Гірські туристи денний похід, як правило, розпочинають дуже рано вранці - в зоні сніжників та льодовиків о 4-5 ранку - коли вже є видимість від вранішнього сонця - і закінчують в 10-12 годин дня (ранку), що пов'язано з правилами безпеки (після сходу сонця сніг і лід тане, підвищується вірогідність каменепадів, сходу лавин, активність єті тощо).

# data[].attributes.attachment_link.title
Гірський туризм

# data[].attributes.attachment_link.description
Гірський туризм - вид спортивного туризму, що полягає в пересуванні групи людей за допомогою мускульної сили по певному маршруту, прокладеному в гірській місцевості. Хоча в гірському туризмі використовуються елементи скелелазіння при проходженні маршруту, не слід порівнювати його з альпінізмом.

# data[].attributes.headline
Спорядження для походу

# data[].attributes.subject
Спорядження для походу

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Дмитрий Фомкин

# data[].attributes.attachment_link.title
Список снаряжения для туристического похода летом, весной

# data[].attributes.headline
Спорядження початківця

# data[].attributes.subject
Спорядження початківця

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Иван Брусенцев

# data[].attributes.attachment_link.title
Снаряжение для начинающего туриста.

# data[].attributes.headline
Як вибрати намет?

# data[].attributes.subject
Як вибрати намет?

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Торговый комплекс "АКТИВ" (ТК АКТИВ)

# data[].attributes.attachment_link.title
Как выбрать палатку! Советы от эксперта!

# data[].attributes.headline
Досвід у виборі намету

# data[].attributes.subject
Досвід у виборі намету

# data[].attributes.attachment_link.title
Как выбрать палатку! Делимся опытом в подборе снаряжения для походов

# data[].attributes.headline
Теплий намет

# data[].attributes.subject
Теплий намет

# data[].attributes.attachment_link.title
СЕКРЕТЫ ТЕПЛОЙ ПАЛАТКИ | ОБОГРЕВ ПАЛАТКИ | ЖИЗНЬ В ПАЛАТКЕ ОТ А ДО Я

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Владимир Чайкин

# data[].attributes.attachment_link.title
Как отрегулировать РЮКЗАК?

# data[].attributes.headline
Як вибрати рюкзак?

# data[].attributes.subject
Як вибрати рюкзак?

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Владимир Чайкин

# data[].attributes.attachment_link.title
КАК ВЫБРАТЬ РЮКЗАК. 10 СОВЕТОВ

# data[].attributes.body
Як вибрати зручне взуття для походу

# data[].attributes.attachment_link.title
Как выбрать хорошую обувь для походов?

# data[].attributes.headline
Різновиди багаття

# data[].attributes.subject
Різновиди багаття

# data[].attributes.attachment_link.title
Типы и виды костров Преимущества и недостатки

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Лесной Массив

# data[].attributes.attachment_link.title
Типы костров и их назначение - Шалаш, Звездный, Колодец, Полинезийский, Дакота  / Лесной Массив

# data[].attributes.headline
Техніка розведення багаття

# data[].attributes.subject
Техніка розведення багаття

# data[].attributes.attachment_link.title
Технология разведения костра. Пособие по туризму ИФКСиЗ САФУ

# data[].attributes.headline
Багаття у складних умовах

# data[].attributes.subject
Багаття у складних умовах

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Геннадий Семёнович Чеурин

# data[].attributes.attachment_link.title
Разведение костра в сложных условиях

# data[].attributes.attachment_link.title
КОСТЕР "АВТОМАТ" НА ВСЮ НОЧЬ - Самый ДОЛГИЙ | АВТОПОДАЧА дров | Горит на ОДНОЙ топке

# data[].attributes.headline
Багаття в вологому лісі

# data[].attributes.subject
Багаття в вологому лісі

# data[].attributes.attachment_link.title
Добывание огня в сыром лесу

# data[].attributes.attachment_link.title
5 Полезных туристических узлов

# data[].attributes.attachment_link.title
Туристские узлы (Учебный фильм)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Максим Чечетов

# data[].attributes.attachment_link.title
Узлы на все случаи жизни (часть 1 из 3)

# data[].attributes.attachment_link.title
Узлы туристические -  принцип завязывания

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Максим Чечетов

# data[].attributes.attachment_link.title
ТОП–3 узла для привязывания веревки

# data[].attributes.attachment_link.title
Наведение переправы. Пособие по туризму ИФКСиЗ САФУ

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Спорт-Марафон

# data[].attributes.attachment_link.title
4 способа как бухтовать веревку

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Александр Дерябин

# data[].attributes.attachment_link.title
как забросить верёвку на дерево без специальных приспособлений

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Александр Дерябин

# data[].attributes.attachment_link.title
классический способ подъёма на дерево применяемый лесорубами  арбористами  северной америки

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Максим Чечетов

# data[].attributes.attachment_link.title
Спуск и подъем по веревке

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Максим Чечетов

# data[].attributes.attachment_link.title
Крепление веревки к опоре для спуска и подъема по ней

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Владимир Чайкин

# data[].attributes.attachment_link.title
Навесная переправа или тянем ПОЛИСПАСТ.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Леонид Александров

# data[].attributes.attachment_link.title
Горная Школа. Организация переправы по верёвке (Н.Н.Устиновский)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Инструктор Экспедиции

# data[].attributes.attachment_link.title
Организация питания в туристском походе. Начальный уровень знаний.