# data[].attributes.body
Taime kõrgus on 60–150 cm.
Risoom on varre alt paksenenud. Varred on püstised ja vahel on neid mitu ning need on torujad. Eestis kasvab taim paiguti. Soo-piimalill on mürgine taim, mille kõik osad eritavad vigastamisel mürgist valget piimmahla. Mürgisuse tõttu kasutatakse teda putukate, näiteks mesilaste ja kalade eemalehoidmiseks. Mürgisusest hoolimata kasutatakse soo-piimalille meditsiinis.

https://et.wikipedia.org/wiki/Soo-piimalill
Ketrin Pärn-Mägi 9.c

# data[].attributes.body
Kanarbik kuulub kanarbikuliste sugukonda. Kanarbik kasvab 20-50 cm pikkuseks.Vars on rohkete tõusvate harudega ja lehed paari millimeetri pikkused. Kanarbik ellistab nõmmedel ja soodel kasvada. Taime leidub Euroopas ja Väike-Aasias. Õitseb juuli lõpust kuni oktoobri alguseni.Õied on roosakad või helelillad. Kasanarbiku vili on munajas madalate karvadega kaetud kupar milles on väiksed ümmargused seemned. Vili valmib septembris.

Kanarbik – Vikipeedia (wikipedia.org)

Kaspar olkonen 9.a

# data[].attributes.attachment_link.description
Hanevits Alpi Podrasamblik Alder Buckthorn in Missouri Heather's England Plant Kanarbikulised Taimed Reana Hull Heather Shultz Decorah IA 186 Raupp Blvd Buffalo Grove IL 60089 RE MAX

# data[].attributes.body
Mitmeaastane kahekojaline igihaljas kääbuspõõsas. Kõrgus 15-45 cm.
Paljuneb seemnetega, kuid peamiselt siiski vegetatiivselt roomavate varte juurdumisel.
Kasvab rabades ja rabastuvates metsades, vahel ka niisketel liivikutel ja mereäärsetel valgusküllastel nõmmemetsade servaaladel, harvem madal- ning siirdesoos. Rabades eelistab kuivemaid mättaid.

http://bio.edu.ee/taimed/oistaim/kukemari2.htm

Sander Kasesalu 9.c

# data[].attributes.body
Küüvits on mitmeaastane ühekojaline puittaim, ning on kääbuspõõsas. Kõrgus 5-40 cm.
Küüvits on tavaline niiskete kasvukohtade, eriti aga rabade kääbuspõõsas. See tähendab, et tema vars on puitunud nagu suurtel põõsastel, ent ta on väga väikesekasvuline.

http://bio.edu.ee/taimed/oistaim/kyyvits.htm

Marten Rives 9.c

# data[].attributes.body
Võhumõõk on taim mis kasvab tavaliselt jõgede, järvede ääres ja madal soodes. Looduses esineb kahte sorti: kollane võhumõõk ja siberi võhumõõk. Kollase võhumõõga õied on kollased ja lehed on ühe kuni kahe cm pksused. Siberi võhumõõga õied on sinised ja lehed poole cm paksused. Üle kirjamise tõttu on siberi võhumõõk pandud looduskaitse alla kuid kollane pole. Võhumõõga seemned on suured ja idanevad terve aasta. Võhumooga risoom on suur ja tugev ning sellest saab valmistada musta värviainet. Saadud aine on mürgine, kerge sööbiva toimega mille tõttu värskena risoomide ja juurte söömine tekkitab suus ja kurgus põletikku. Kuivatamisel mürk laguneb.

http://bio.edu.ee/taimed/oistaim/kolvmook.htm

Villem Leito 9.a

# data[].attributes.body
Sinikas on mustika perekonna taim.Kasvab rabade ja siirdesoode servaaladel, soo- ja rabametsades. On niiskuselembene, kasvab vaid happelisel pinnasel. Sinikale iseloomulik on, et sinika marju katab sinakas või valkjas vahakirme. Tal on mustikaga ka väga sarnased õied.tavaliselt sinikaid ei korjata. Arvatakse, et neis on midagi mürgist. Kuid see jutt ei pea paika.  Taimele on nimeks pandud ka joovik. See tuleb sellest, et rohkel söömisel võib ta tõesti mõnedel inimestel kutsuda esile joobe tunde. Harvem võib sinikas ka iiveldust põhjustada.

Mirell Märtin 9.c

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Sinikas(Vaccinum uliginosum)
joovikud, alligad, rukkisinikas, jõhvik, soomari

Sinikas on mustika perekonna taim. Seda näitab tema ladinakeelne nimi " Vaccinum", mis on sama kui mustikal. Seega peab sinikal ja mustikal ka palju ühist olema. Ja ongi. Kõigepealt on nad mõlemad suvehaljad kääbuspõõsad. See tähendab, et nad lasevad talveks lehed maha. Kuid mõlemal on veel selline ühine omapära, et noorte taimede lehed võivad ka külma talve üle elada. Iseloomulik on veel see, et nii sinika kui mustika marju katab sinakas või valkjas vahakirme. Õiedki on neil väga sarnased. Segamini neid perekonnakaaslasi tavaliselt siiski ei aeta, sest neil on ka piisavalt palju selgeid erinevusi.

Esimeseks erinevuseks on see, et sinika marjad on rohkem sinised kui mustika omad, heledamad. Ka ei ole sinika marjad nii ümmargused. Teiseks on sinika lehed sinakasrohelised, mustika omad aga helerohelised. Kolmandaks on sinika varred juba esimestel aastatel ümmargused ja üsna pruunides toonides. Mustika varred on aga algul kandilised ja enamasti rohelised. Ning neljandaks on sinikataimed tavaliselt peaaegu puusakõrgused põõsad, mustikataimed ei küüni aga põlvenigi. Kes metsas marjul käinud, see teab, et sinikamarjad ka määrivad vähem kui mustika omad.

Kui veel marjadest ja marjulistest rääkida, siis tavaliselt sinikaid ei korjata. Arvatakse, et neis on midagi mürgist. See jutt ei pea paika. Sinika marjad ei ole küll nii maitsvad kui mustika omad, kuid nad on siiski väga väärtuslikud ja neid ei või mitte raisku lasta. Samas võib sinikasaak olla mustika omast ka tuduvalt suurem, isegi kuni 1,2 tonni marju hektarilt. Kuid ega päris ilma asjata ei ole selle taime nimeks ka joovikud saanud. See tuleb sellest, et rohkel söömisel võib ta tõesti mõnedel inimestel kutsuda esile joobe tunde. Harvem võib sinikas ka iiveldust põhjustada. Kuid need nähud avalduvad vaid mõnedel inimestel ja sedagi mitte alati. Midagi mürgist selles taimes pole ja kui teil ka midagi juhtub, siis karta pole vaja. Te lihtsalt saite teada, et teie olete see õnnetu, kel ei tasu enda tarbeks sinikamoosi keeta. Peale hoidiste tegemise on sinikaid kasutatud palju ka veinitööstuses.

Üks erinevus on aga mustika ja sinika vahel veel. See on peidus maa sees. Nimelt sinikal ei arene pikki roomavaid maasiseseid risoome, mille abil kiiresti levida. Seepärast ei kasva sinikas tavaliselt nii massiliselt kui kohati mustikas. Kuid see-eest on sinika levila kogu maailmas mustika omast suurem.

# data[].attributes.attachment_link.description
Sinikas (Vaccinum uliginosum) joovikud, alligad, rukkisinikas, jõhvik, soomari Sinikas on mustika perekonna taim. Seda näitab tema ladinakeelne nimi " Vaccinum", mis on sama kui mustikal. Seega peab sinikal ja mustikal ka palju ühist olema. Ja ongi. Kõigepealt on nad mõlemad suvehaljad kääbuspõõsad. See tähendab, et nad lasevad talveks lehed maha.

# data[].attributes.body
Madalsoode ja rabastuvate või soostuvate metsade ja niitude sammal. Ta kasvab sageli koos turbasamblaga. Nagu paljudele teistelgi niiskete kasvukohtade sammaldel, on ka soovildikul varre ümber tihe vilt. Peenikesed väheharunevad varred ja paks roostepruun risoidikiht on enamasti piisavateks määramistunnusteks. See sammal on leidnud, et talle ei piisa ainult sugulisest paljunemisest ja eoste abil levimisest. Tema juures võib üpris sageli kohata sammalde hulgas suhteliselt haruldast vegetatiivset paljunemist. Soovildik võib levida eriliste sigilehtede abil. Need ujuvad niiskes ümbruses veidi ringi ja sobivates tingimustes arenebki neist uus soovildiku taim.

http://bio.edu.ee/taimed/sammal/soovilt.htm

Laura Kaldmäe 9.a

# data[].attributes.body
Perekond kuulub huulheinaliste sugukonda. Huulhein on arvult teine putuktoiduliste taimede perekond.Huulheinade liike on üle 170.
Huulheinaliigid on harva üheaastased enamasti mitmeaastased rohttaimed, rosette moodustavate lehtedega püstised või ronitaimed. Olenevalt liigist kasvavad nad 1-100 cm kõrguseks; ronitaimed võivad kasvada tunduvalt pikemaks (Drosera erythrogyna puhul on teateid üle 3 meetri pikkustest isenditest). Nad võivad elada üle 50 aasta.

Perekond on nii kitsalt spetsialiseerunud lämmastiku omastamisele putukaid seedides, et selle liikidel (vähemalt kääbusliikidel) puudub täielikult ensüüm nitraatreduktraas, mida taimed üldjuhul mullast nitradiide omastamiseks vajavad.

uulheina õied asetsevad nagu peaaegu kõikidel putuktoidulistel taimedel väga pikkades õisikutes taime kohal, et lehed võimalikke tolmeldajaid putukaid kinni ei püüaks. Õied avanevad ükshaaval. Õitsemise aeg on enamasti lühike. Õie avanemise määrab eelkõige päikesekiirguse intensiivsus. Õisikud on heliotroopsed: nad pöörduvad päikese suunas.

Sigimikud on ülemised. Moodustuvad kuprad paljude väikeste seemnetega. Paljud huulheinaliigid on isetolmlevad. Seemned on mustad, tolmpeened ja vajavad idanemiseks valgust. Nad kaotavad kiiresti idanevuse. Parasvöötmeliikide seemned idanevad pärast külmaperioodi.

https://et.wikipedia.org/wiki/Huulhein

Emma Katrina Siigur 9.a

# data[].attributes.body
Muraka perekonda kuulub umbes 400 liiki. Eestis kasvab looduses kuus liiki. Murakad kasvavad rabaservadel, soometsades ja puisrabades. Murakataim kasvab enamasti 10–25 cm kõrguseks. Vars on püstine. Sellele kinnitub tavaliselt 2–4 ümarneerjat 5–7-hõlmalist kergelt voltis tumerohelist lehte. Õied on ühesugulised, 4–6 valge kroonlehega. Isasõie läbimõõt on umbes 3 cm, emasõis on veidi väiksem. Murakaõis on suur ja avatud. Kuigi muraka vilja nimetatakse tavaliselt marjaks, on tal tegelikult koguluuvili. Koguvili võib koosneda 5–25 "terast", millest igaühe sees on luuseeme. Kerajas vili on alguses kõva ja punane, valmides värvub kollaseks ja muutub pehmeks.

loodusegakoos.ee
Vikipeedia
Vikipeedia Rabamurakas

Kristjan Kruus 9.c

# data[].attributes.body
Sookask on kaseliste sugukonda, kase perekonda kuuluv mitmeaastane heitlehine lehtpuuliik. Ta on levinud Euroopa ja Aasi põhjaosas soostunud ja liigniisketel muldadel. Liik võib kasvada paarikümne meetri kõrguseks (kuni 28 meetrit) ja tüve läbimõõt võib olla kuni 50 cm. Tegu on tuultolmlejaga. Viljaks on pähkel. Sookasel võtab 15aastat, et mahakukkunud seemnest areneks täisväärtuslik puu.

https://et.wikipedia.org/wiki/Sookask#Paljunemine_ja_kasv

Pille Pihlik 9.a

# data[].attributes.body
Taime kõrgus 30–80 cm. Kasvab mätastena. Taimel on arvukalt  juurmisi lehti. Need on kolmekandilised, kantidel veidi karedad, kuni 1 mm laiused. Varre alusel on labata või väga lühikese labaga lehetuped  mis muutuvad sügisel lillakaspunasteks.

Varsi on ühel taimel väga palju. Püstised, siledad, pikivaolised, alusel ruljad ja ülal nürilt kolmekandilised.

Pähik munajas või piklik, kuni 2 cm pikkune ja kuni 1,2 cm läbimõõduga. Tupp-villpea on neljast Eestis kasvavast villpea perekonna liigist ainus, kellel varre tipus on vaid üks pähik. Õiekate on lihtne, hallikas, kilejas, peente valgete karvakestega. Karvakesed säilivad ka viljade valmimisel. Õitseb aprillis ja mais.

Viljaks on väike äraspidimunajas pähklike Viljad valmivad juulis.

Ta on üks olulisemaid  turvast moodustavaid taimeliike Eestis.

https://et.wikipedia.org/wiki/Tupp-villpea
Robin Saaremaa 9.c

# data[].attributes.body
Soovõhk on võhaliste sugukonda kuuluva soovõha perekonna ainus liik. Ta kuulub õistaimed hõimkonda. Taim on levinud jahedama kliimaga põhjapoolkera aladel (nt Kesk-, Lääne- kui ka Põhja-Euroopas, samuti Aasia ja Ameerika põhjaosas. Soovõhk kasvad soodes ja tiikides ning veekogude kallastel. Teda kasutatakse maasikukujunduses ja kasvatatakse  ilutaimena.
Taime varras on 10-40 cm pikk. Lehed ümarad kuni südajad. Õied on väiksed. Õitseb maist juunini. Vili on punane silindriline marjakobar. Marjad on väikesed. Risoom on roheline, roomav, paljas ja paks. Risoom haruneb ja moodustab lisajuuri. Taim talvitub risoomis.

https://et.wikipedia.org/wiki/Soov%C3%B5hk

Katariina Rääbis 9.a

# data[].attributes.body
Turbasambla liike on Eestis 37. Elusa varreosa pikkus on 2-50 cm. Värvus säravrohelisest tumepunaseni, enamasti kumab läbi valkjas toon. Eranditult niiskete ja märgade kasvukohtade taimed, vahel kasvavad ka täielikult vee sees. Enamik Eestis levinud liike on laialdaselt levinud kogu põhjapoolkera parasvöötmes. Lehed on ilma roota, koosnevad ühest rakukihist. Vars on püstine ja rohkete mitteharunenud okstega. Oksad on 2-5-kaupa kimbus. Oksakimbud asetsevad varrel spiraalselt, tavaliselt iga neljanda varrelehe juures. Paljuneb eostega.

http://bio.edu.ee/taimed/sammal/turbas2.htm

Rando Kevvai 9.c

# data[].attributes.body
Jõhvikas on kanarbikuliste sugukonda kuuluv igihaljas kääbuspõõsas, mis on tuntud tema hapukate punaste marjade poolest. Levinud Põhja- ja Kesk-Euroopas, kuid ka Lääne- ja Kesk-Siberis ning Põhja-Ameerikas. Jõhvikas saab kõik eluks vajaliku kätte turbasamblamättas olevast veest ja õhus. Teda ei häiri soode happeline keskkond ja kuum päikesepaiste. Ainus, mida jõhvikas kardab, on inimese poolt ettevõetavad kuivendustööd. Kuivendamise tagajärjel ta hukkub.
http://bio.edu.ee/taimed/oistaim/johvikas.htm ja https://et.wikipedia.org/wiki/Harilik_j%C3%B5hvikas

Madli-Mai Matt 9.c

# data[].attributes.body
Mänd on  enamasti igihaljas puu, kuid on ka põõsaid.
Eestis kasvab looduslikult ainult harilik mänd, mis on ka kõige levinum männi liik. Männil on suhteliselt pehme ja vaigune puit. Selle pärast  kasutatakse männi puitu väga laialdaselt ehitusmaterjalina. Männid kasvavad hästi happelistel muldadel ja paljud männi liigid on kohastunud ekstreemsete  kasvutingimustega nagu  mägedes ja soodes.
https://et.wikipedia.org/wiki/M%C3%A4nd_(perekond)

Kerdo Timak 9.a

# data[].attributes.body
Hanevits on mitmeaastane taim.
Taim kasvab Eestis rabades, rabamännikutes, siirdesoodes. Taime leidub Eestis paiguti ja eelkõige Ida-Eestis.
Lehtedel on keskkoht kõige jämedam, otsad muutuvad sujuvalt ümarateks tippudeks, värvuselt läikivrohelised. Lehel on näha tihedaid roostevärvi plekke. Õied on ühekaupa lehtede kaenlas ja ripuvad lühikestel raagudel viltuse varre ühel küljel reas.
http://bio.edu.ee/taimed/oistaim/hanevits.htm
https://et.wikipedia.org/wiki/Hanevits

Marcus Tasso 9.a

# data[].attributes.headline
Sookail on mitmeaastane taim mis on mürgine, sest sisaldab terpeene, mis mõjub väga halvasti kesknärvisüsteemile. Sookail on kääbuspõõsas mis kasvab kuni 50 cm pikkaks, harva ka 120cm. Sookail kasvab Alaskal, Kanadas, Gröönimaal, Põhja-ja Kesk euroopas, Venemaal, Mongoolias, Põhja-Hiinas ning Jaapanis. Ta kasvab Tundras, soometsades, samblasoodes, lehisehõrendikes. Ta eelistab happelisi muldasi ehk oksülofüüt. https://et.wikipedia.org/wiki/SMartin Maikov

# data[].attributes.subject
Sookail on mitmeaastane taim mis on mürgine, sest sisaldab terpeene, mis mõjub väga halvasti kesknärvisüsteemile. Sookail on kääbuspõõsas mis kasvab kuni 50 cm pikkaks, harva ka 120cm. Sookail kasvab Alaskal, Kanadas, Gröönimaal, Põhja-ja Kesk euroopas, Venemaal, Mongoolias, Põhja-Hiinas ning Jaapanis. Ta kasvab Tundras, soometsades, samblasoodes, lehisehõrendikes. Ta eelistab happelisi muldasi ehk oksülofüüt. https://et.wikipedia.org/wiki/SMartin Maikov